HENRIK HESSELMAN. 



sandrör bunden dyn. Denna branta dyn ligger så nära vattenytan, att 

 vågorna vid storm här och där erodera dynen. På dynens insida ha 

 vi liksom vid Norra Holmshålet en erosionsbrant. Vinden gräfver ut 

 dynen, sandrörsplantorna frigöras och hänga ned som torra halmruskor. 

 Här äro förhållandena så tillvida olika dem vid Norsta aura, att också 

 ett påbyggande af sand förekommer på några ställen på dynens insida. 

 Äfven här tyder allt på att dynen skrider mot hafvet. Innanför strand- 

 dynen utbreder sig ett ganska bredt dynområde, hvarest dynerna såväl 

 byggas upp som rifvas sönder. På somliga ställen har vinden eroderat 

 bort sanden ända till grundvattensnivån eller så långt ned, att sanden 

 är fuktig. Dessa deflationsytor äro bevuxna dels med en karaktäristisk 



Ur Statens skogsförsöksanstalts samlingar. 



Fot. af förf. 



Fig. 4 Inre kustdyner under erosion. Smärre dyner under tillväxt. Vid erosionen blottas 



öfversandade trädstammar. 

 Fårö. Inre delen af dynerna vid Södra Holmshålet. ''/,, 1907. 



vegetation af gräs och örter, dels med ung tallskog. I närheten af 

 dessa deflationsytor finnas dynkullar, som hålla på att byggas upp. 

 Längre in mot land finnes en hel rad oregelbundet formade dyner. De 

 äro endast svagt bundna af Ammophila. På "många ställen finnas 

 djupa brott, där gamla tallstammar blottas. Dessa vittna om att dynen 

 vandrat in öfver skogbärande mark. Den frigjorda sanden samlar sig 

 till nya dyner, som vandra in i den innanför liggande skogen. Denna 

 vandring synes för närvarande gå ganska långsamt. De invandrande 

 dynerna äro nämligen bevuxna med sandtof [Corynep/ioncs canescens) 

 och rödsvingel (Festuca rubra v. arenarm), växter, som ej tåla någon 

 starkare öfversandning. 



Slutligen återstår det att nämna några ord om dynerna vid Suder- 

 sandsviken. Här äro dynerna lägre, bestående af smärre kullar med 



