I O HENRIK HESSELMAN. 



skulle man kunna få genom en nymätning och en jämförelse mellan 

 kartor från 1692 och 1703, hvilka längre fram komma att omtalas. De 

 nu tillgängliga kartorna ange ej gränsen för kustdynerna mot land. 



Af ännu större praktisk betydelse än kustdynernas oregelbundna 

 invandring i omgifvande skog är den företeelsen, att dynerna vid Norra 

 och Södra Holmshålet tendera att förena sig med hvarandra. De skiljas 

 nu från hvarandra af ett skogsparti, som intager det smala näset strax 

 väster om Holmudden. Igenom detta skogsparti går den under de se- 

 nare åren anlagda vägen till Holmuddens fyrstation. För de båda kust- 

 dynernas förening med hvarandra spelar den mellanliggande skogen en 

 stor roll, i synnerhet som den är af en mera ovanlig beskaffenhet. 



Skogen är låg och mycket gles. Träden ha stora, vidgreniga kro- 

 nor och ofta en knotig och oregelbunden stam. Marken utgöres af fin 

 sand, här och där lagrad som låga dyner. Markbetäckningen är ytterst 

 svag. På många ställen utgöres den endast af barr, grenar och kottar, 

 som ligga helt löst på sanden. Inom andra delar ha vi ett tunt vege- 

 tationstäcke. Detta består hufvudsakligen af ett litet, för sand särskildt 

 karaktäristiskt gräs, borsttåtel eller sandtof [Corynephorus canescens) samt 

 rödsvingel [Festuca rubra v. arenarid) samt några små, ynkliga exemplar 

 af backtimjan [Thymus serpylluvi). Möss- och laftäcket, som ligger 

 nästan helt löst på sanden, består af Dicranum scoparium, Polytrichum 

 juniperinum, Grimmia canescens, Cetraria aculeata, Cladina silvatica och 

 uncialis, Stcreocaidon paschale, Cladonia, Peltigera sp. 



Ett dylikt vegetationstäcke är föga motståndskraftigt. Vid afverk- 

 ningen blåser barrtäcket bort, möss- och laftäcket rifves lätt upp. I syn- 

 nerhet på dynernas sluttande sidor gräfver vinden hål i marken, och 

 sanden yr snart omkring. Långt upp på stammen öfversandade tallar 

 bära vittne om att detta dä och då inträffat, men att sanden åter blifvit 

 bunden. De nu svagt bundna dynerna skulle, om de frigjordes, lätt ge 

 upphof till skogsförödande vandringsdyner genom de väldiga sandmas- 

 sor, som här äro hopade. På några ställen hotar redan en fläckvis fri- 

 gjord dyn att öfversanda den till Holmuddens fyr ledande dyrbara vägen. 

 En afverkning af skogspartiet mellan dynerna vid Norra 

 och Södra Holmshålet innebär en stor fara för närliggande 

 skogsmark och skulle snart ha till följd att den dyrbara vä- 

 gen till Holmudden totalt öfversandades. 



Ser man efter hvilka praktiska åtgärder, som kunna eller böra vid- 

 tagas för att hindra kustdynfältens vidare utbredning, äro dessa hufvud- 

 sakligen af två slag. Först och främst bör man iakttaga en försiktig 

 behandling af skogen närmast dynerna, en större afverkning är här all- 

 tid riskabel. De andra åtgärderna gå ut på dynernas bindande. Plantering 



