14 



HENRIK HESSELMAN. 



och glesare, och slutligen dör trädet. Lägre eller lågt stående träd 

 kunna blifva helt och hållet öfversandade, andra träd kunna trotsa dy- 



Ur Skogsvårdsföreningens samlingar 

 Fig 



Fot. af Alb. Nilsson. 



7. Rester af tallskog å vandringsdynens vindsida. 

 Fårö. Ulla Han. Juli 1903. 



nens famntag och ännu hålla sig vid lif, sedan sanden omkring dem 

 blåst bort på dynens vindsida. Teckningen (fig. 6) visar äfven ett så- 

 dant träd. Möjligen har det stått på någon högre kulle, hvarigenom 

 det ej blifvit så djupt inbäddadt i sanden, som de öfriga träden. 



På vindsidan blåser sanden bort ända till grundvattensnivån, då den 

 fuktiga sanden erbjuder ett tillräckligt motstånd mot vindens angrepp. 

 Någon sandflykt äger därefter ej rum. På den fuktiga sanden utbreder 

 sig emellertid en hel del växter. Nedanför den stora vandringsdynen 

 på Ulla Hau uppträda följande arter: 



Buskar, ymniga. Krypvide (Salix repens v. arenaria). 



Ris, spridda — strödda. Vintergröna (Pyrola seeundd), spr Strandlummer {Lyeopo- 

 dium inundatum), fläckvis rikl. Blåbär {Myrtillus nigrd), e. Lingon {Vaccinium vitis 

 idied), e. Ljung (Calluna vulgära), e. Mattlummer {Lycepodium clavatiini), e. 



Orter och gräs, rikliga. Sandtof {CorynepJiorus canescens), rikl. Sandstarr {Carex 

 arenarid), rikl. Åkerfräken [Equisetum arvense), rikl. Kryphven {Agroslis stoloniferd), 

 strödd. Starr [Carex Goodenoughii), strödd. Dvärglin [Radio/a linoides), spr. Ögontröst 

 (Euphrasia officinalis), spr. Knutnarv (Sagina nedösa) spr. Soldagg {Drösera rotundifolid), 

 spr. Vårbrodd [Anthoxantum odorathum), e. Kattfot {Antennaria dioica), e. Storsileshår 

 {Brosera longifolid), e. Arun {Erythra-a vulgaris), e. Rödsvingel (Festuca rubra v. are- 

 naria), e. Hökfibla {Hieracitrm umbellatum), e. Monke [Jasione montana), e. Öster>jötåg 



