OM FLYGSANDSFÄLTEN Å FÅRÖN OCH SRYDDSSKOGSLAGEN. 3 I 



derna ända fram till kusten och bataver, friser och angler sakna i sitt 

 språk ett ord för rörliga kullar af sand. Liknande uttalanden ha gjorts 

 angående de jylländska dynområdena. Flere danska naturforskare, som 

 behandlat klitterna och deras naturhistoria, luta åt den åsikten, att det 

 var genom ödeläggeisen af skogarna utmed Jyllands Nordsjökust, som 

 sandflykten här började. Först under 1 600-talet hör man nämligen ta- 

 las om några ekonomiska olägenheter genom sandflykten. 1 På klitterna 

 finnas lager med gammal torf, visande att de en längre tid varit be- 

 vuxna och i martorfven, d. v. s. torf som bildats i mossarna mellan 

 klitterna och som sedan öfversandats, finnas lämningar af skogsvegeta- 

 tion. Från Frankrike känner man flere liknande exempel. Dynerna 

 vid Médoc, söder om Gironde, voro enligt urkunder från år 1332 be- 

 täckta med skogar, hvarest man jagade hjortar, rådjur och vildsvin. 

 Under 1400-talet börjar sanden bryta upp och från stranden vandra in 

 i skogen. Dynerna i närheten af Danzig voro för två- ä trehundra år 

 sedan betäckta med tallskog, som så småningom afverkades under det 

 att boskapen atbetade gräsvegetationen. Följden blef, att dynerna åter- 

 igen kommo i rörelse, förstörande ängar, åkrar och bostäder. Endast 

 med mycket stora kostnader har man lyckats bekämpa dynerna och 

 hejda dem i deras vandring. Vid Sestrorétzk i närheten af Petersburg 

 ha de ännu delvis skogbundna dynerna i jämförelsevis sen tid kommit 

 i rörelse. Sokolöw, från hvilken jag hämtat de sist nämnda uppgifterna 

 om att bundna dyner återigen kommit i rörelse, lämnar från denna 

 plats bilder, som mycket påminna om Ulla Hau 2 . 



Jag har litet utförligare uppehållit mig vid denna företeelse, då det 

 är en sak, som i hög grad bör intressera skogsmannen. De visa, af 

 hvilken fundamental betydelse det ofta är, att skogen å dynerna noga 

 skyddas, och att ej betande boskap förstör den vegetation af gräs och 

 örter, som binder en del dyner. Jämförd med från andra områden 

 kända företeelser är Ulla Hau icke så särdeles storartad, men från vårt 

 land är den utan tvifvel den märkligaste och bäst kända i sitt slag. På 

 Gotska Sandön har i senare tid dynerna börjat komma i rörelse, delvis 

 beroende på oförsiktig afverkning, ännu åtminstone ha dock de genom 

 skogsafverkning uppkomna nya dynerna ej nått någon i jämförelse med 



1 Se C. C. Andresen. Om Klitformationen og Klittens Behandling og Bestyrelse 

 Sid. 219. Kjobenhavn 1 86 1 . A. V. Ussing. Danmarks Geologi i almenfatteligt Omrids 

 ?.:dra uppl. Danmarks geologiske Undersögelse. III Kaekke. Nr 2. S. 300. Kjobenhavn 

 1904. 



- Die Diinen. Bildung, Entwickelung und innerer Bau. Deutsche Ausgabe von Arzruni. 

 S. 125. Berlin 1894. 



