OM FLYGSANDSFÄLTEN PÅ FARÖN OCH SKM>I)SSKOGSLAGEN. 



37 



sakligen af tvenne faktorer, nämligen vindens styrka samt tillgången på 

 sand. När vinden blåser mot en skog, hejdas den i viss mån framför 

 skogen. Det uppstår en mängd luftstötar, som gå emot vindriktningen. 

 Härigenom uppstår ett relativt lä framför skogen. En dyn, som vandrar 

 mot en skog, kan härigenom bli mycket hög och får en mycket brant 

 lutning på läsidan. Bladas skogen på dynens läsida, minskas skogens 

 motstånd mot vinden. Ar tillgången på sand densamma som förut, blir 

 dynen lägre samtidigt som sanden blåser in i skogen. Hugges skogen 



Ur Statens skogsförsiiksanstalts samlingar. 



Fot. af förf. 



Fig. 22. Vandringsdynens framträngande i oafveikad eller föga afverkad tallskog. 



Fårö. Ulla Hau. '*/, '9°7- 



ut fullständigt, blåser dynen, om den ej möter något motstånd, helt och 

 hållet ut till ett vidt sandfält. Alla dessa tre faser, som närmare bely- 

 sas af de i fig. 22 — 24 återgifna bilderna, kan man se på östra sidan om 

 Ulla Hau. När skogen huggits ut, kunna sandfälten förändra sitt utse- 

 ende därigenom att sandröret [Ammophila arenaria) vandrar in. Dä 

 bildas så småningom en mängd ganska oregelbundet fördelade dynkul- 

 lar. Fig. 25 återger ett dylikt fält. Den visar, hur dynerna se ut i 



