42 HENRIK HESSELMAN. 



På vissa ställen af Avanäsets flygsandsfält finnes det snart sagdt 

 tvingande skäl för äfven en dylik mycket stor inskränkning i förfogande- 

 rätten. Detta gäller partierna närmast Ulla Hau samt Södra och Norra 

 Sandheden. Vidare gäller detta skogspartierna utmed Norsta aura och 

 Södra Holmshålets flygsandsfält samt framför allt det ytterst löst bundna 

 dynpartiet mellan dessa kustfält. Dessa olika områden äro särskildt ut- 

 märkta å kartan (fig. 26). Afven en del dyner å mellersta delen af 

 Avanäset äro mycket löst bundna. Afven en ganska ringa afverk- 

 ning å dessa partier kan förorsaka förödelser ej blott för mark- 

 ägaren, utan också för den som äger skiftet bredvid. Den dyr- 

 bara vägen till Holmuddens fyr är också hotad. 



På grund häraf vore det utan tvifvel till fördel för ägarna af skogen 

 å Avanäset, att utsyningstvånget å dessa partier äfven utsträcktes till 

 husbehofsvirket. Genom enbart husbehofsafverkning kan här nämligen 

 en skiftesägare lätt förstöra mark för sin granne, som är rädd om och 

 sparsam med sin skog. Denna strängare tillämpning kan dock möjligen 

 stöta på stora svårigheter på grund af bestämmelsen i § 2 i skydds- 

 skogslagen, att staten i så fall är skyldig att, om markägaren önskar, 

 inköpa området. 



Hvad själfva virkesutsyningen beträffar, kommer den att gestalta 

 sig ganska olika på olika delar af Avanäset. På de plana fält, där det 

 finns en skyddande markbetäckning af allehanda ris och skogsmos- 

 sor, torde virkesutsyningen utan fara kunna sträckas så långt som är 

 förenligt med skogens normala återväxt. På dynerna och de svagt bundna 

 sandfälten bör däremot utsyningen ske med den största sparsamhet, 

 likaså i omgifningen af dynerna, äfven om marken där är väl bunden. 

 På farliga punkter bör skogen få stå alldeles orörd. Hälst bör utsyning 

 ske, medan marken är bar, så att förrättningsmannen kan bedöma markens 

 beskaffenhet. 



Åtgärder för Ulla liaus bindande. Betningens inflytande. 



Ulla Haus förödelser väckte så småningom vissa farhågor hos bön- 

 derna, att den allt för mycket skulle breda ut sig och framför allt 

 hota vägen till Holmuddens fyr. 1 Sedan några år pågå därför under 

 jägmästare Malmborgs energiska ledning en plantering å fälten för att 



' Den förste som synes ha offentligt framhållit faran af, att intet gjordes mot Ulla 

 Haus utbredande, var P. A. Sä ve, som år 1872 i Gotlands läns hushållningssällskap 

 väckte förslag om dylika åtgärders vidtagande, hvilket förslag år 1874 ledde till en kart- 

 läggning af Ulla Hau (sannolikt kartan af år 1875). Därvid tyckes det emellertid på 

 grund af åtskilliga svårigheter ha stannat. (P. A. Sä ve. Skogens sagor. Tidskrift för 

 .Skogshushållning, årg 4, 1876, sid. 305. Stockholm 1876). 



