6o KRAN SKOGSVÅRDSSTYRELSERNA. 



stadgade befrielse från sådan ansvarighet, som omförmäles i i § af samma 

 lag, förklarades den af skogsvårdsstyrelsen i målet förda talan — oberoende 

 däraf huruvida firman kunde anses hafva gjort sig förfallen till dylik ansva- 

 righet — icke mot firmans bestridande kunna till vidare påföljd för firman 

 föranleda. 



Skogsvårdsstyrelsen anförde besvär hos Svea hofrätt, som den 22 maj 

 1907 meddelade det utslag, att enär, jämlikt 13 § i lagen angående vård 

 af enskildes skogar, i sådant fall, hvarom i målet vore fråga, allenast ägaren 

 af den upplåtna skogsmarken vore befriad från ansvarighet enligt § 1 i 

 samma lag, samt häradsrätten följaktligen icke ägt att, på sätt som skett, 

 underlåta att ingå i pröfning af den ansvarighet i ifrågavarande hänseende, 

 hvartill firman såsom afverkningsrättens innehafvare kunde hafva gjort sig 

 förfallen, alltså blefve, med undanrödjande af häradsrättens utslag, målet 

 visadt åter till häradsrätten, som hade att detsamma på anmälan ånyo 

 företaga och därmed vidare lagligen förfara. 



6. Om betydelsen af den i 1 § af lagen angående vård af enskildes 



skogar förekommande bestämmelsen: vare jämväl ägare 



ansvarig för att sådana åtgärder vidtagas.» 



Den 17 februari 1905 upplät A. S. såsom ägare till hemmanet H. n:o 

 sub 1 afverkningsrätten å en del af hemmanets skog till tre personer och 

 sålde därefter hemmanet till I,. W. Sedermera, den 10 november nämnda 

 år, hölls på föranstaltande af skogsvårdsstyrelsen i länet undersökning genom 

 jägmästare och gode män angående afverkningen, och konstaterades därvid, 

 att genom densamma skogsåterväxten vore uppenbarligen äfventyrad. 



Skogsvårdsstyrelsen träffade häruppå öfverenskommelse med de tre afver- 

 karne om de åtgärder, som borde vidtagas för markens återställande i skog- 

 bärande skick, men kunde icke få vare sig den förre eller den dåvarande 

 hemmansägaren att underteckna öfverenskommelsen. 



Med anledning häraf instämde skogsvårdsstyrelsen de bägge hemmans- 

 ägarne till vederbörande häradsrätt med yrkande, att de en för bägge och 

 bägge för en måtte förpliktas vidtaga vissa angifna skogsåterväxtåtgärder. 



Vid häradsrätten bestredo svarandena käromålet, därvid anförande, 

 A. S., att han icke vidare hade med hemmanet i fråga att skaffa, och L. AV., 

 att han icke upplåtit afverkningsrätten. 



Skogsvårdsstyrelsen vidhöll sin åsikt, att båda svarandena vore skyldige 

 att svara för återväxten, och åberopade såsom stöd härför, att 1 § i lagen an- 

 gående vård af enskildes skogar begagnade uttrycket »ägare», icke »ägaren , 

 (»vare jämväl ägare ansvarig för att sådana åtgärder vidtagas») just för att 

 betona ansvaret för såväl den ägare, hvilken upplåtit afverkningsrätt, som 

 för hans efterträdare. Skogsvårdsstyrelsen påpekade därvid riksdagens mo- 

 tivering för § ifråga och bland annat följande: »— — af praktiska skäl 

 och med hänsyn till angelägenheten däraf, att lagen varder i möjligaste 

 måtto effektiv, har riksdagen tillika funnit nödvändigt att, för den händelse 

 af ägare afverkningsrätt upplåtits till annan och denne gjort sig skyldig till 

 vanskötsel, jämväl ägare, — den som meddelat upplåtelsen eller hans efter- 

 trädare i rätten till fastigheten — blifver ansvarig för att sådana åtgärder 

 vidtagas. » 



