7 6 NILS SYLVEN. 



honblommor.» 1 Denna eventuellt tidigare inträdande hanblomning hos 

 lappiandstallen synes mig så mycket mera anmärkningsvärd, som mot- 

 satsen, tidigare inträdande honblomning, icke blott är regel för tallen i 

 södra Sverige utan äfven befunnits vara typisk för våra öfriga barrträd 

 äfvensom för våra löfträd med han- och honblommor på samma individ. 2 



Den första blomningens art, honlig eller hanlig, och dess betingel- 

 ser samt respektive hon- och hanstadiers längd blefvo nu de frågor, som 

 beträffande tallens blomningsförhållanden närmast framställde sig till 

 besvarande. För att kunna i någon mån bidraga till dessa frågors lös- 

 ning, underkastade jag en del såväl yngre som äldre tallbestånd å skilda 

 delar af jockmockstrakten en i berörda afseenden så vidt möjligt nog- 

 grann och detaljerad undersökning. 



Såsom närmaste resultat af denna undersökning har följande fram- 

 gått. Så snart lapplandstallen växer i fritt och soligt läge, då 

 en relativt stark och allsidigt utbildad grenkrona kan komma 

 till utveckling, blifver den ofta tidigare könsmogen samt pro- 

 ducerar under de första fertilitetsåren i regel endast hon- 

 blommor, genomlefver alltså ett rent honstadium. Tvärtom 

 dä den unga lapplandstallen af en eller annan anledning, van- 

 ligen till följd af för stark beskuggning, så starkt undertryc- 

 kes, att en normal, allsidig grenkrona ej kan komma till ut- 

 veckling, fördröjes vanligen fertilitetsålderns inträde samt pro- 

 ducerar plantan under de första fertilitetsåren i regel endast 

 hanblommor, d. v. s. genomlefver först ett rent hanstadium. 

 Skillnaden i växt och utseende mellan tallplantor på hon- och hansta- 

 dium torde tydligt framgå af närstående fig. i, som återgifver en 10- 

 årig, i fritt och soligt läge uppväxt honplanta (plantan till vänster!) från 

 skäligen glesbeväxt tallhed nära landsvägen vid Skabram i Jockmocks 

 socken, samt tvenne typiska hanplantor (plantorna till höger) från tät, 

 c:a 50-årig skog å hedland vid Junkarhällan, ungefär 1 mil V. om Jock- 

 mocks kyrkplats; den större hanplantan (längst till höger å fig. 1) är 



' Örtenblad, citeradt arbete, sid. 29. 



" Jmf. härom Th. Örtenblad, »Anteckningar om trädens biologi», särstryck ur Års- 

 skrift från Föreningen för Skogsvård i Norrland år 1901, Stockholm 1902, sid. 31 {Betitla 

 odorata Bechst. och B. vermcosa Ehrh.), sid. 35 (Alnus im-ana (L.) Willd.), sid. 37 

 76 (Pfcea exccha Link), sid. 38, 77 {larix sibirica Led.) Om honstadium hos gran och 

 lärk jämför äfven Kirchner, Loew, Schröter, citeradt arbete, sid. 149 (Picea excelsä), 

 sid. 171 (Larix deciduä); äfven för Pinns nigra Arnold, rar. austriaca Höss. uppgifves 

 här, sid. 237, rent honlig blomning under de första fertilitetsåren. Enligt F. Hildebrand, 

 »Die Lebensdauer und Vegetationsweise der Pflanzen», Englers Botanische Jahrbucher. Bd. 

 II, Leipzig 1882, sid. 68, utvecklar jämväl hasseln, Corylus avellana, under de första blom- 

 ningsåren endast honblommor. 



