OM KÖNSFÖRDELNINGEN HOS TALLEN. 



83 



Förekomsten i de nordliga delarna af vårt land af rena han- och 

 rena honträd samt individ med öfvervägande han- och individ med öf- 

 vervägande honblommor synes mig vara en omständighet, som särskildt 

 bör tagas i betraktande af våra därvarande skogstjänstemän. Att vid 

 utstämpling af skog nödig hänsyn tages till de lämnade trä- 

 dens förmåga af kotte- 

 produktion är naturligt- 

 vis alltid af stor vikt, 

 detta särskildt om å om- 

 rådet i fråga individ med 

 öfvervägande hanblom- 

 mor eller till och med 

 rena hanträd förekomma 

 till relativt högt procent- 

 tal. Trädens karaktär af 

 han- eller honträd eller två- 

 könadt träd med ettdera blom- 

 slaget öfvervägande röjes van- 

 ligen lätt redan af trädets 

 yttre habitus. Som nyss an- 

 tydts, utmärkas de rena hon- 

 tallarna af jämförelsevis smal 

 och kortgrenad krona; bar- 

 rens för hanblommande tal- 

 lar karaktäristiska » krans »- 

 fördelning saknas naturligen 

 hos honträden. Tvåkönade 

 träd med öfvervägande hon- 

 blommor äga ungefär samma 

 smala och kortgrenade krona 

 som de rena hontallarna. 

 Hantallarna åter liksom de 

 tvåkönade tallarna med öf- 

 vervägande hanblommor ut- 

 märkas af vidare krona med längre och ofta finare grenar (hanträden ofta mer 

 eller mindre typiskt >varg»-artade), se fig. 4, 5 och 7; barrens typiska, af 

 hanblomningen framkallade »krans»-fördelning är naturligtvis alltid ett säkert 

 och ofta redan pä långt håll framträdande tecken på trädets mer eller mindre 

 utpräglade hankön. I samband med det ofvan sagda tillåter jag mig citera J. 

 M. Normans uttalandei »Indberetning fra Skovdirektoren for Tidsrummet 

 fra Januar 1875 til 30 Juni 1880», Kristiania iS83,sid. 90. Norman talar 



Fot. af förf. 

 Fig. 7. Medelålders lapplandstallar, den vänstra en ren 

 hontall, den högra tvåkönad med öfvervägande han- 

 blommor. Jockmock] Näsberg, aug. 1907. 



