SKOGSVÅRDSFÖRF.NINGKNS TIDSKRIFT IQoS, H. 2. 



Modern form af skogssköfling! 



I våra dagar, då så mycket göres eller måhända rättare skrifves för 

 våra skogars rätta skötsel och vård, måste man förvånas öfver, att icke 

 mera verksamma åtgärder vidtagas till förändring af en del skogslagar 

 och författningar, hvilka genom sin ofullkomlighet dels icke kunna för- 

 hindra en del för skogen vådliga afverkningar och dels lämna smyghål 

 öppna för de mest farliga kringgåenden. Låt oss blott tänka på bestäm- 

 melserna för vid laga skiften utgående s. k. ståndskogslikvider. Ofta 

 läggas ju skogsskiftena så, att det ena hemmanet får efter skattetalet 

 betydligt större skogstillgång än det andra och sålunda måste betala 

 s. k. ståndskogslikvid. Att få betala sådan likvid anses i regel af hem- 

 mansägaren för den högsta lycka, ty vanligen är det träden åsatta vär- 

 det lägre än deras verkliga saluvärde; likviden betalas nämligen meren- 

 dels i penningar, den till ståndskogslikvid afsatta skogen säljes till ett 

 sågverksbolag, och den, som dömts att betala likvid, får alltså i de flesta 

 fall ett betydligt öfverskott i kontanter, sedan han betalt sin skogslikvid. 

 Men, huru går det med skogen, sedan likvidträden uttagits? Jo, den 

 står ofta utglesnad till ytterlighet samt kanske mången gång ur stånd 

 att lämna någon afkastning för kanske flera tiotal år framåt. Exempel 

 finnas uppå, att på detta sätt å hemman måst uttagas alla träd ända ned 

 till så små dimensioner som 23 ä 24 cm. i diameter vid brösthöjd och sanno- 

 likt äfven därunder för att erhålla det belopp, som dömts att utgå som skogs- 

 likvid. Hemmanet kan ju då sägas vara ödelagdt, och ägaren skall snart 

 bittert ångra det första ögonblickets glädje öfver influtna kontanter! 



Något olagligt har ändock ej försiggått, såvida ej vederbörande 

 förrättningsman varit partisk vid skiftesläggningen. Afven sådant torde 

 dock mer än en gång hafva inträffat, utan att klagomål däröfver tack 

 vare befolkningens okunnighet och oförstånd afhörts, eller, om de an- 

 förts, på grund af samma skäl ej föranledt någon ändring. 



Redan nu anförda sätt, hvarpå skogssköfling kan uppstå, måste ju 

 anses nog så vådligt för de hemman, som däraf drabbas. På sistone 

 har dock börjat å vissa ställen inom Öfre Norrland praktiseras ett sätt 

 att sköfla skogarna, som, om det vinner utbredning — hvilket ingen må 

 betvifla - - snart kan göra åtminstone våra lappmarkslagar af noll och 

 intet värde, på samma gång som det alltså kan ödelägga — och detta 



