SKOGSVÄRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT IQ08, H. 2. 



Om skogsvårdsstyrelsernas verksamhet. 



Jägmästare J. E. Kinman har i denna tidskrift sid. 410 — 424 år 1907 gjort 

 en sammanställning af de önskemål och erfarenheter, som föranledts och vunnits 

 vid skogsvårdsstyrelsernas verksamhet under de gångna 3 åren. Jägm. K. 

 afslutar sin uppsats med att framhålla, hurusom en diskussion härom vore 

 önskvärd i tidskriften eller vid sammanträde med skogsvårdsstyrelserna. Er- 

 kännande behofvet af denna diskussion, vill jag här nedan lämna mitt strå 

 till stacken. Jag får likväl därvid förutskicka den meningen, att jag ej anser 

 det vara fullt lämpligt att föra denna diskussion i tidskriften, utan hade det 

 säkerligen varit bäst, om skogsvårdsstyrelserna vid särskildt möte först fått 

 jämföra sina olika förfaringssätt. Men då det, enligt hvad ryktet sagt, till i 

 höstas planerade skogsvårdsstyrelsemötet ej blifver af, återstår ju ej annat val 

 än att anlita tidskriften för hithörande frågor. Dessa frågor äro ju af en 

 sådan betydelse, att de, en gång framlagda, ej få lämnas åsido. 



De af jägm. K. anförda åsikter, som jag ej ser mig kunna helt och 

 hållet dela, äro hufvudsakligen följande: 



att lagen, såsom återväxtlag betraktad, skulle vara tillfyllest i sin nuva- 

 rande form, oafsedt behofvet af bestämmelser emot dimensionsafverkningar; 



att kontrakt och förbindelser i allmänhet skulle vara nödvändiga eller 

 behöfliga för åstadkommande af önskvärda skogsodlingsarbeten; 



att bidrag till afdikning af skogsmark ej skulle för närvarande vara att 

 förorda samt 



att jämkning i skogsvårdsafgifternas fördelning nu skulle behöfvas. 



Om önskemål rörande en återväxtlag. 



Mina främste erinringar emot vår skogslapstiftning äro dels att den, såsom 

 lag betraktad, ej är en egentlig återväxtlag och dels att den lämnar rum för 

 vidt skilda tolkningar af dess bestämmelser. Skogsägare på olika sidor om 

 en länsgräns blifva i många fall föremål för den mest olikartade behandling 

 från skogsvårdsstyrelsernas sida, hvilket påtagligen är olämpligt, då lagens 

 mer eller mindre agressiva tillämpning samt skogsvårdsafgifternas användning 

 för skogsägare, eller dem det gäller, äro frågor af rent ekonomisk natur. La- 

 gen behöfver sålunda till sin verkliga mening ytterligare fixeras och de olika 

 skogsvårdsstyrelsernas verksamhet göras mera likformig. 



Helt visst är lagen en återväxtlag men ej i detta ords egentliga mening. 

 1 skogsfolks ögon innebär ju en återväxtlag främst, att densamma ålägger 

 skogsafverkare att vid själfva afvcrkningen taga hänsyn till återväxten på 

 för olika orter tillbörligt sätt. Detta rimliga anspråk kan ju vår nuvarande 

 lag ej anses fylla. Skogskommittén och Kungl. Maj: t anpassade sina lag- 

 förslag något så när efter detta anspråk, men i all sin ifver att förebygga 



