I 04 ARVID NILSSON. 



och skulder skola naturligtvis inverka på så sätt, att man afverkar mera, 

 när virkespriserna eller eventuella skulder och skuldräntor äro högre och 

 mindre, när motsatta förhållanden råda. En egendomsaffär drager ju i 

 de allra flesta fall räntor och amorteringar i följe, men den skogsegen 

 domsaffär kan ej vara behörig, där köpeskillingen, om denna är lånad 

 och måste inom närmaste tiden amorteras, till någon väsentlig del ligger 

 i värdet af egendomens ungskogar. 



Möjligheter finnas ju att uttaga mycket af det värdefullaste vir- 

 ket ur ungskogarna utan att spoliera dem. Från den ekonomiska skogs- 

 skötselns sida är det ock högeligen nödvändigt, att mycket af detta 

 värdefulla virke uttages, för att den goda ekonomiska tillväxten må för- 

 storas eller bibehållas. En sådan afverkning bör emellertid ske med 

 sans. För andra än dem, som köpa skogsegendomar för pengar, som 

 till väsentlig del ligga i ungskogar, och för andra än de skogsägare, som 

 äro tvingade att till hvad pris som helst skaffa mycket pengar, är en 

 ungskogslag för visso ej till skada. 



Om skogslagsstiftning öfver hufvud taget skall finnas i ett land, 

 där afverkningarna nått den omfattning som hos oss, är ju behofvet af 

 denna lagstiftning större ju lägre kunskap om ekonomisk skogsskötsel, 

 flertalet skogsägare hafva. Hos oss fattas kunskap om skogsvård bland 

 de flesta skogsägare. Visserligen hafva vi i skogsvårdsafgifterna, den 

 nuvarande skogslagsstiftningens stora välsignelse, en stor sannolikhet för 

 att härutinnan i en snar framtid blir mycket bättre ställdt, men den tid, 

 då dessa kunskaper på detta område äro nöjaktiga, ligger säkerligen 

 ännu mycket långt borta. Med hänsyn härtill samt därjämte till den ur 

 skogsvårds- m. fl. synpunkter så verkligt förkastliga egendomshandeln 

 af förutnämnda slag, som helt naturligt ingen hänsyn tager till en skogs 

 bästa under längre tid, än till dess att sköflingen är undanstökad, är 

 behofvet af en skälig skogslagsstiftning just nu mycket större än om 

 t. ex. 10 år. 



Fullständigt omöjligt är det ju att utfärda en verksam skogslag af 

 något slag utan att förnärma några enskilda intressen, men i detta fall 

 som i så många andra, skall väl det allmännas en gång konstaterade 

 behof gå före de enskildas, för så vidt den af det allmänna påkallade 

 inskränkningen ej medför omstörtande ekonomiska kriser i stort. 



Den hastigt svällande skogsindustrien och trävaruhandeln har ju 

 föranledt och föranleder en stor sänkning i den afverkade skogens genom- 

 snittsålder, hvilket ju i stort sedt innebure en fördel, om en lämplig 

 gräns nedåt funnes. Här och hvar hafva dessa förhållanden äfven fram 

 kallat en allt större hänsynslöshet i fråga om afverkningstrakternas ut- 

 sträckning till de yngsta afsättningsbara skogsbestånden. Ännu värre är, 



