OM SKOGSVÅRDSSTYRELSERNAS VERKSAMHET. I I I 



Nämnda kontrakt medgifver icke gratis skogsodling, utan ett visst be- 

 stämdt bidrag, hvilket öfverensstämmer med förordningen om skogsvårdssty- 

 relser, så att för den sakens skull af anmärkaren ifrågasatt lagändring är 

 öfverflödig. 



Att det kanske för närvarande på ett och annat håll i landet lämnas 

 alltför mycket hjälp vid skogsodlings utförande, må ju vara förklarligt, isyn- 

 nerhet nu till en början. Rättelse härutinnan bör naturligtvis ske. Men där- 

 för är det icke säkert, att det är klokt att låta skogsodlingskontrakten gälla 

 ända till 50 år med inteckningsrätt. Framtiden får ju utvisa detta. 



Den första skogsodlingsförbindelsen å sid. 4 1 8 är tagen efter ett tryckt for- 

 mulär, som affattats så, att det skulle vara användbart både då undersök 

 ning ägt rum och icke ägt rum. Hvad som icke för tillfället behöfdes, kunde 

 helt enkelt strykas. Vederhäftighetsbevis kan i vissa fall erfordras, hvilket 

 för fullständighetens skull borde ha nämnts. 



Af lagen synes framgå, att vid undersökning, de åtgärder skola angifvas, 

 som anses nödiga för markens återställande i skogsbärande skick, samt att 

 skogsvårdsstyrelsen därefter skall träffa öfverenskommelse med vederbörande, 

 hvilken bör innefatta äfven tiden, då åtgärderna skola utföras, eller om så 

 icke kan ske, instämma saken till domstol, som förelägger viss tid. För för- 

 rättningsmännen kan det väl stundom vara något svårt att precis bestämma, 

 när åtgärderna skola utföras, i synnerhet då afverknings- och rödjningsarbeten 

 skola föregå. För öfrigt har det icke så stor betydelse, om åtgärderna vid- 

 tagas ett eller par år tidigare eller senare. 



Hvad som sedermera anföres om afverkningsförbud, är ett juridiskt spörs- 

 mål, hvarom jag icke vill tvista. Är det, som anmärkaren säger, så är det 

 så mycket bätte. 



Äfven öfriga smärre anmärkningar lämnar jag obemötta, ehuru jag väl 

 kunde hafva något att anföra till mitt försvar. 



Eksjö i januari 1 908. 



J. E. Kinman. 



