I I 6 ARVID NILSSON. 



lagen om vård af enskildes skogar, skall sättas i andra rummet i skogsvårds- 

 styrelsernas verksamhet. Man kan väl ej utlysa en premiering af en sido- 

 verksamhet, utan att det såsom praktiskt resultat skulle medföra denna sido- 

 verksamhets öfverförande till hufvudsak. 



Sådan lagen nu är, förefaller talet om en kontroll öfver lagens »effek- 

 tiva tillämpning» olämpligt äfven ur en annan synpunkt. Då lagen mot en 

 afverkares bestridande och på grund af hans förmåga att skogsodla ej kan 

 förhindra afverkning, blir lagens hufvudsyfte praktiskt sedt skogsodling, där 

 sådan är möjlig att utföra. Ett bedömande af lagens olika effektivitet 

 måste därför på många håll grunda sig på tillgången af lagstridigt afverkad 

 areal kalmark jämförd med ytvidden skogsodlad sådan kalmark i de olika 

 länen, en jämförelse, som ingen myndighet torde kunna göra, då fullt till- 

 förlitliga uppgifter ej ens kunna erhållas om den sistnämnda kategorien af 

 marker, mycket sammanblandade som dessa marker äro med samtidigt 

 skogsodlade, af lagen oberörda, områden. Ännu orimligare är det ju att 

 fixera tillgången å lagstridigt afverkade marker, då endast laga syner enligt 

 § 2 kunna bestämma, hvad som officiellt är att hänföra till sådant mark- 

 slag, samt då det måste vara illa använda pengar och stridande mot hela 

 lagstiftningens andemening att påkalla dyrbara laga syner annat än i de 

 enstaka undantagsfall, då det ej visat sig möjligt att utan sådana åtgärder 

 få af lagen påkallade arbeten utförda. 



Gifvetvis finnas många frågor, som äro gemensamma för alla eller ett 

 flertal skogsvårdsstyrelser, hvilka frågor sålunda skulle kunna afgöras af en 

 centralmyndighet, men nog vore det väl lämpligare, att sådana ärenden 

 pröfvades och afgjordes af skogsvårdsstyrelserna själfva på gemensamma 

 sammanträden med längre tids mellanrum. 



Med ofvanstående anser jag mig hafva visat, att de skäl för en förändrad 

 fördelning och användning af skogsvårdsafgifterna, som jägm. S. anfört, ej 

 äro välgrundade. Fullt öfvertygad är jag emellertid därom, att några skogs- 

 vårdsstyrelser hafva oskäligt små inkomster och att lämpliga åtgärder till 

 afhjälpande af detta missförhållande snarast möjligt böra vidtagas. 



De främsta förutsättningarne för stadga i skogsvårdstyrelsernas skogsvår- 

 dande verksamhet torde likväl vara ett förtydligande af den nya laqens be- 

 stämmelser och största möjliga likformighet ifråga om skogsvårdsafgifternas 

 användning i olika län. 



Karlstad i dec. 1907. 



Arvid Nilsson. 



