FÖRDELNINGEN AK SKO( !S VÅRDSAFGIFTERNA I I 9 



ej vet sig någon råd, under det att andra län ha att kämpa med bitter nöd, 

 då det gäller att tillfredsställa länets kraf på hjälp och ekonomiskt bistånd 

 från skogsvårdsstyrelsen och detta redan, då det afser de mest skriande be- 

 hofvens afhjälpande. 



Genom skogsvårdsafgifternas utdelning efter den princip, här förut an- 

 tydts såsom varande den skäliga, skulle, anser författaren, denna tryckande 

 orättvisa upphäfvas och vissa läns suckande under hopplös penningbrist af- 

 hjälpas. Därjämte håller författaren före, att det just är dessa sistnämnda 

 län, som behöfva den största hjälpen. 



Hvilka län, som anses hafva omnämnda öfverflöd å skogsvårdsafgifter, 

 nämner visserligen icke författaren, men tcrde vid granskning af skogsvårds- 

 styrelsernas berättelser för 1906 vara klart, att härmed afses i första hand 

 de norrländska länen, Gäfleborgs, Västernorrlands och Jämtlands. 



Då jag af naturliga skäl af dessa län bäst känner Västernorrlands och 

 dess skogsvårdsstyrelses ekonomiska ställning och verksamhet, vill jag rörande 

 det skenbara öfverflödet i skogsvårdskassan därstädes — behållningen vid 

 1906 års slut utgjorde 82,112 kronor — påpeka, att under år 1906 till- 

 delades skogsvårdsstyrelsen skogsvårdsafgifter till ett sammanlagdt belopp af 

 81,169 kronor och belöpte sig utgifterna till 78,497:^0 kronor, således en 

 behållning å skogsvårdsafgifterna af 2,671:14 kronor; härjämte ökades från 

 1905 innestående behållning med räntor, statsbidrag (1,000 kronor), bötes- 

 och beslagsmedel, försåldt skogsfrö m. in., så att behållningen på årets verk- 

 samhet utgjorde tillsammanlagdt 11,805:94. 



Den stora behållningen vid årets slut är sålunda i hufvudsak kommen 

 från inkomster under år 1905, styrelsens första verksamhetsår, hvarunder 

 denna, liksom andra skogsvårdsstyrelser i områden, där, frånsedt enstaka 

 undantag, allt hvad enskild skogsvård heter varit så godt som okänd, för- 

 nämligast hade att befatta sig med organisationsarbete. Xågot öfverflöd på 

 penningar under 1906 kände sig skogsvårdsstyrelsen säkerligen icke besvärad 

 af och än mindre har detta gjort sig kännbart under 1907, hvarunder skogs- 

 vårdsstyrelsen på grund af de betydligare krafven på hjälp till utförande af 

 skogsvårdsarbeten, sett sig tvungen att till enskilda hjälpsökande i vissa fall 

 minska storleken häraf. Visserligen har behållningen från 1905 långt ifrån 

 förstörts, ej ens afsevärdt minskats, men torde skogsvårdsstyrelsen ej vara i 

 bekymmer för, huruledes medlen skola utnyttjas; något brådskande ödslande 

 med desamma i förtid har dock icke ansetts nödigt. Intresset för åtgärder 

 till skogsvård och skogsskötsel växer dag från dag, anlitandet af skogsvårds- 

 styrelsens tjänstemän blir allt ifrigare och torde säkerligen inom ett fåtal år 

 de inkomster, som stå skogsvårdsstyrelsen till buds, nog så väl behöfvas »för 

 att tillfredsställa länets kraf på hjälp och ekonomiskt bistånd>. 



Såsom förhållandena relaterats rörande Västernorrlands läns landstings- 

 område, torde de ock i stort sedt gestalta sig inom öfriga norrländska om- 

 råden; särskildt torde Jämtlands län, oaktadt dess skogsvårdsstyrelses osparda 

 nit, komma att visa sig hafva den kanske mest svårarbetade jordmånen med 

 hänsyn till uppdrifvandet af intresset för skogsvård. 



Att skogsvårdsstyrelser i en del sydländska län arbeta under mindre 

 gynnsamma ekonomiska förhållanden, vill jag icke bestrida, men den af herr 

 Svensson beprisade rättvisan, att från de norrländska enskilda skogarnas af- 

 kastning skall tagas för att sätta de sydländska länens enskilda skogar i skick, 



