146 GUNNAR ANDEUSSON. 



nas som om denna ensamt vore hufvudsaken, men förhållandena 

 äro i själfva verket sådana, att det nordliga Sveriges urskogar helt 

 säkert ännu länge skulle hafva stått orörda, om vi icke i våra flo- 

 der ägt möjligheter till ett billigt och snabbt transportmedel för 

 det virke, som växer uppe på höjder och i dalar inom Sveriges 

 vidsträckta land med dettas i de inre delarna så fåtaliga och 

 spridda befolkning. 



Sverige är, såsom bekant, i väsentlig mån ett skogsland. Vår offi- 

 ciella statistik, hvilken dock på detta område är ytterst bristfällig, 

 säger, att 48,6 ° af landets yta är skogtäckt. l Låt vara att detta tal 

 kan vara felaktigt rätt många procent i ena eller andra riktningen, är 

 det dock ovedersägligt, att de områden, som ligga öfver det forna gla- 

 ciala hafvets gräns, således öfver lerornas område, endast i mindre 

 omfattning bjuda jordbrukaren ett tjänligt underlag för hans syften 

 men väl åt skogen en mången gång ypperlig och sällan dålig växplats 

 på moränernas stenfyllda mark. Det är inom de mycket stora 

 vidder, där naturliga förutsättningar för en tättboende jordbrukar- 

 befolkning och en hos denna småningom skeende kapitalbildning, 

 hvilken möjliggör byggandet af mekaniska transportmedel, icke äro till 

 finnandes, som de naturliga transportmedlen, flottlederna, blifvit 

 den väsentliga och afgörande faktorn för skogsbrukets uppkomst 

 och utveckling. Inom landets mellersta och sydligare delar har emel- 

 lertid flottningen motverkats däraf, att vattendragen i dessa trakter 

 med en mera tät befolkning sedan gammalt äro utbyggda med ett 

 stort antal kvarnar, sågar, fiskeanordningar m. m., hvilka i hög 

 grad försvåra virkestransporten och, om de skola kringgås, fordra 

 dyrbara extra vattenbyggnader samt som oftast skadeersättnin- 

 gar. 



Det är för Nordsveriges vidkommande ett i hög grad beaktans- 

 värdt kulturgeografiskt förhållande, att tätare bebyggelse, kapi- 

 talbildning och därmed följande vattenbyggnader i stort sedt tillhöra 

 tiden efter skogshandteringens uppkomst och flottledernas öppnande, 

 hvadan vid t. ex. nu pågående utbyggande af vattenfallen hänsyn 

 måste tas till flottningen. Hade det senare skett före flottledernas 

 ordnande, skulle helt säkert aldrig det nordsvenska flottledsnätet 

 kunnat uppkomma. Inom det Småländska höglandet och vidliggande 

 kustområde har flodernas industrianvändning kommit först, och ehuru 



1 Jfr Sveriges Land och Folk, sid. 445. Stockholm 1901. — I G. Sundberg, 

 Apergus statistiques internationaux (Stockholm 1906), uppgifves skogen till 46.9 % af 

 totalarealen och till 5 1 % af landets markyta. 



