158 GUNNAR ANDERSSON. 



Vid de undersökningar, ingenjör Smedberg företagit i Gullspångs- 

 älfvens utlopp ur Skagern, beräknades, »att med en exceptionell va- 

 riation af vattenmängden mellan 20 (1901) och 350 (1904) kbm. pr 

 sek. medelhastigheten i en viss sektion utan svårare hvirfvelrörelser 

 samtidigt förändrats från o. 3 till 2.5 m. i sek. Förhållandet mellan 

 denna hastighet och största ythastigheten kan sättas till ungefär 

 0.8. I de strida forsarna nedanför forshufvudet uppskattas hastig- 

 hetsgränserna från 1 — 4 (?) m.» Inom Wiirttemberg har man för 

 de floder på Schwarzwalds sluttningar, i hvilka fiottning förekom- 

 mer, funnit, att medelhastigheten i hög grad växlar. Variationerna 

 i mig meddelade siffror for flodsystem af ungefär den omfattning 

 som de mindre norrländska åarna röra sig mellan 0.21 — 2.05 m. 

 i sek. 



Finge man döma något af ofvan angifna siffror — hvilket 

 man dock knappast bör - - skulle man kunna förmoda, att yt- 

 hastigheten under flottningstiden i de större vattendragen vore från 

 0.5 till bortåt 2 m. i sek. och under gynnsamma förhållanden möjli- 

 gen omkring 1 m. i sek., d. v. s. 86 km. i dygnet. 



Bland de topografiskt-geografiska förhållanden, som gynnat ut- 

 vecklingen af den svenska trävaruindustrien, må till sist starkt fram- 

 häfvas kustens skärgårdsnatur. Såsom bekant, är så godt som 

 hela den norrländska kusten kantad af en på vissa ställen smal, på andra 

 bred skärgård med flerstädes djupt inskjutande vikar. Om man 

 undantager det nordligaste området, är denna skärgård på en otalig 

 mängd ställen försedd med talrika djuprännor, som bilda väl skyd- 

 dade och äfven i öfrigt lämpliga hamnar. Den ofantligt stora för- 

 delen för trävaruindustrien att kunna verkställa exporten från eller 

 i det allra närmaste från den punkt, där flottleden upphör, fram- 

 träder fullt klart först då man tänker sig in i, huru förhållandena 

 skulle te sig, om Norrlands långa kust vore flack och långgrund, så- 

 som t. ex. Sydskånes eller Nordrysslands. Betydande massor timmer 

 ha inom sistnämnda område vid bogseringarna från flodmynningarna 

 till lämpligt belägna försågningsplatser gått förlorade, hvadan man nu- 

 mera öfvergått till bogsering i pråmar. Kostnaderna och arbetssvårig- 

 heterna bli under sådana förhållanden lätt öfvermäktiga, och hvad mera 

 är, timmervärdet på växplatsen blir så ringa, att, då en gång ursko- 

 garna äro afverkade, det kanske icke blir möjligt att på detsamma 

 basera en rationell framtida skogsvård, i ty att en abnormt stor del 

 af produktionskostnaden för de färdiga trävarorna drabbar transporten. 



Den svenska kustbildningen lider dock af en olägenhet, som 



