TIMMERTRANSPORTEN PÅ SVENSKA VATTENDRAG. 1 69 



Den långa väg, timret från de inre skogstrakterna har att til 1- 



r ygg a 'ägga, skulle svårligen, såsom nu vanligen är fallet, medhinnas 

 under en sommar, om icke »fjällfloden» komme. Härmed menar 

 man i Norrland det andra maximum, som vattenståndet uppnår, 

 beroende därpå, att snösmältningen i fjälltrakterna inträder så sent, att 

 det från de nedre och mellersta delarna af vattenområdet härstam- 

 mande smältvattnet afrunnit, innan vattnet från fjällandet hinner 

 ned. Fjällfloden kommer vanligen i juni, och det ånyo stigande 

 vattenståndet påskyndar då timrets färd mot hafvet samt möjliggör 

 införandet i flottningen af landfäst timmer, som ej ryckts med af 

 det förra högvattnet. Dä en stark vårvärme inom hela området 

 tidigt lösgjort fjällvattnet, kunna vårfloden och fjällfloden ligga hvar- 

 andra synnerligen nära eller undantagsvis sammanfalla, i hvilket 

 fall fjällfloden märkes endast genom vattnets fortsatta stigning samt 

 det något klarare vattnet. Detta sammanfallande af de bägge »flo- 

 derna» är särdeles ogynnsamt för flottningens genomförande. 



Bättre än beskrifning torde några kurvor, visande vattnets sti- 

 gande och fallande i Vindelälfven vid Sorsele samt i Umeälfven 

 vid mynningen, hvilka ställts till mitt förfogande af jägmästare N. 

 Ringstrand, åskådliggöra de olika typer, vår- och fjällfloden kunna 

 antaga, äfvensom huru de i tiden kunna förskjutas. 



Observationspunkten vid Vindeln ligger vid Sorselebron, där 

 variationerna i vattenståndet kunna belöpa sig till öfver 3 m. Alf- 

 ven har vid denna punkt runnit omkring 150 km. från sin källa, 

 hvaraf omkring 60 km. öfver och 90 inom barrskogsområdet; ofvan 

 Sorsele ligger äfven ett rätt betydande sjöbäcken, hvilket otvifvel- 

 aktigt utöfvar ett reglerande inflytande. A fig. 2 har genom ett 

 V angifvits vårflodens, genom ett F fjällflodens maximum. Se vi 

 närmare på kurvorna, finna vi, att det är lätt urskilja tvenne typer. 

 1891, 1892, 1896 och 1897 råder en uppenbar skillnad mellan vår- 

 flod och fjällflod, oaktadt Sorsele är beläget så nära fjällen. Re- 

 geln tyckes vara, att fjällfloden är starkast (undantag dock 1897). 

 Ett bevis för huru ofantliga vattenmassor, som tillföras de stora flo- 

 derna från fjällen, är, att ända nere vid mynningen fjällfloden 1906 

 var betydligt högre än vårfloden, och dock ligga blott c. 31 °° 

 (eller 8425 kvkm.) af Urnans vattenområde öfver barrskogsgränsen, 

 och 69 % (18 545 kvkm.) nedanför densamma. 



En helt annan årstyp tillhöra 1894 och 1904, ehuru de sins- 

 emellan äro från flottningssynpunkt något olika. Det förstnämnda 

 året varade högvattnet öfver två månader, och endast ett mycket 



