196 GUNNAR ANDERSSON. 



I omstående tabell angifna tal, som efter ofvannämnda källa an- 

 föras, äro därför ägnade endast att gifva en ganska approximativ 

 föreställning om flottningens storlek. Några af dessa ha kunnat 

 kontrolleras direkt ur flottningsberättelserna och angifvas då med 

 kursiv stil; när sistnämnda källa visat olikhet med siffran i Svensk 

 export, har den förra alltid föredragits. Flottningens intensitet 

 belyses af siffran för antalet timmer pr kvktn. inom vattenområ- 

 dets skogbärande del. Alla uppenbarligen felaktiga siffror ha ute- 

 slutits. 



Dessa tal kunna ge anledning till betraktelser i skilda riktnin- 

 ningar, och särskildt äro de, som ange antalet timmer pr kvkm. af 

 barrskogsområdet af största intresse. De visa otvetydigt, att flott- 

 ningsintensiteten stiger ju längre vi nå söderut, ehuru ej alldeles 

 jämnt och likformigt. Den ringare flottningsintensiteten i de nordligare 

 älfvarna får väl närmast sin förklaring dels däruti, att skogarna äro 

 sämre och deras areal i följd af de stora myrarna proportionsvis mindre 

 än längre ned i landet, dels i det utsyningstvång, som enligt »lapp- 

 markslagen» ålagts skogsägaren, dels däruti att skogshandteringen är 

 yngre inom dessa landsdelar. Proportionerna mellan Aby och Byske 

 älfvar synas vara bra underliga. Äro primärtalen riktiga, måste det 

 bedrifvas en oerhörd öfverafverkning inom Aby älfs floddal. Möjligt 

 är dock, att timmer från annat vattenområde dit öfverföres. 



Jägmästare C. Stjernspetz har fäst min uppmärksamhet vid ett 

 par anordningar af just detta slag. Vissa industriella verk ha näm- 

 ligen visat sig delvis förmå öfvervinna naturförhållandena, i det att 

 de för att få större kvantitet råvara samlad till den punkt, där 

 deras industriella verksamhet bedrifves, genom särskilda anordningar 

 (kanal eller järnväg öfver vattendelaren) förskaffa sig virke från sko- 

 gar, hvilkas läge gör, att de borde utdrifvits till ett helt annat flod- 

 område än det, till hvilket timret i själfva verket går. 



Vifsta varfs aktiebolag har sålunda låtit gräfva en kanal med 

 dammar mellan Länglingån (bivatten till Faxälfven) och Hammer- 



»Är 1742 utfördes den första undersökningen i fråga om älfvens flottbarhet, men 

 sannolikt upprättades då icke något regleringsförslag. Så vidt jag känner, förekom 

 sedermera icke någon undersökning förr än 1850 — 60-talen, då vissa delar af älfven 

 reglerades med bidrag af staten till 2 /s och af en del kommuner till '/s- Därefter hafva 

 partiella undersökningar utförts några gånger. 



Först omkring 1870 eller 1875 började allvarliga ansatser att förbättra flottleden 

 göra sig gällande, och den då uppfunna dynamiten kom härvid till pass, ty med krutet 

 kunde just icke mycket åstadkommas.» 



