TIMMERTRANSPORTEN PA SVENSKA VATTENDRAG. 19g 



permeabla, cellumen gasfylldt; stocken uppsuper sålunda endast 

 mycket sakta vatten och flyter därför länge. Trävaruindustrien har 

 i Sverige liksom annorstädes, där den tagit nytt land i besittning, 

 börjat med dylik mogen urskog och sedermera öfvergått till 

 allt yngre och yngre. Likaså finnas här och hvar »frodvuxna» 

 träd, med mäktig splintved och relativt mindre kärna. Dessa ha 

 stor benägenhet att sjunka. I samma mån som man under senare 

 är öfvergått till användandet af mindre dimensioner, toppar, gall- 

 ringsvirke m. m. vid pappersfabrikationen, har man också fått in i 

 vattendragen en mängd föga kärnfullt virke, som lätt sjunker. 



En annan omständighet, som härvid äfven är af vikt, är bark- 

 ningstvånget för tallvirket inom hela södra och mellersta Norrland. 

 Man har sagt mig, att i de nordligaste älfvarna, där sådant tvång ej 

 pålagts, sjunkningsprocenten skulle vara mindre. Barkens korklager 

 hindrar nämligen vattnets inträngande. Flottningsstadgans gällande 

 bestämmelser om barkningstvång för andra trädslag än gran hindra 

 ock i sorgligt hög grad flottning af tall- och björkved för kolning 

 m. m., ty gallringsvirke, toppar m. m. kunna icke bära kostnaderna 

 för barkning, utan måste kvarlämnas att ruttna i skogen. 



Föranleder således den alltjämt skeende förändringen i virkets 

 genomsnittsbeskaffenhet en allt större förlustprocent genom sjunkande, 

 så motväges å andra sidan denna olägenhet, såvidt jag kunnat utröna, 

 genom allt fullkomligare anordningar för flottningen. Först och 

 främst är ju numera ettårig flottning regel, vidare har man, särskildt 

 i älfvar, där en mängd småvirke forslas fram, tvungits till eller kom- 

 mer att tvingas till mycket mera omfattande flottbyggnader, hvar- 

 igenom tiden alltmera förkortas. Det stigande timmervärdet gör 

 ock, att allt större omsorg ägnas sådant timmer, som kan miss- 

 tänkas visa benägenhet att sjunka. 



Man anser i allmänhet, att timmer är flottbart, om kärna och 

 splint i sektionen äro lika stora. Genom uppläggning och torkning 

 på våren (april — maj) göres sjunktimmer numera till större delen 

 flottbart, och man har från senare tider att anteckna äfven ett annat 

 beaktansvärdt framsteg med hänsyn till detta transportmedels ut- 

 sträckta användande, i det att anställda försök med flottning af på 

 lämpligt sätt afbarkad och torkad björk utfallit synnerligen lofvande. 



Enligt inhämtade upplysningar torde förlusten genom sjunkning 

 numera vid väl skött flottning icke uppgå till mer än i — 3 %. 



1 Enligt uppgift af jägmästare W. Ekman är däremot den mängd, som sålunda 

 fortares, söderut vida större, och i Småland lära ända till 20 % ha varit sjunktimmer. 



