214 GUNNAR SCHOTTE. 



Som förut nämnts förekommer eken vid Orsedala i de båda hag- 

 marksskiftena. Den angränsande utmarken är däremot beväxt med yngre 

 och medelålders tallskog eller utgöres af ljunghedar, som äro rikt en- 

 beväxta. 



Sydväst om gården i direkt anslutning till själfva utmarken ligger 

 det s. k. bokskogsskiftet. Detta utgöres af en mot norr och väster slut- 

 tande hög sten- och bergbunden kulle. Jordmånen utgöres af morängrus. 

 På norra sluttningen förekommer mest bok, men i öfrigt ek af den här- 

 ligaste stamform. Bland ekarne finnes vanligen ett mellanbestånd af 

 bok (se fig. i och 2). Smärre områden med mera gles ren ek förefinnas 

 dock. Vanligen är då marken skyddad af en tät, utmärkt vacker under- 

 växt af bok (se fig. 3 och 4). Dessa smärre grupper af ek med idealiskt 

 raka stammar äro fullt jämförbara med de bättre ekskogarna å Sjrelland 

 t. ex. vid Holsteinborg. 



Ekskogsskiftet är beläget nordost om och i närheten af själfva går- 

 den. Det bildar en aflång ägofigur. Marken är här mindre kuperad än 

 i bokskogsskiftet, men särdeles starkt stenbunden. I skiftets södra del 

 finnas bestånd af ren ek, som är fullt utvuxen (se fig. 5), men äfven 

 yngre ek af den yppersta växtform (fig. 6). På marken uppstår här 

 lätt i de minsta luckor ett rikt uppslag af ekplantor, som dock snart 

 torde duka under af brist på ljus. I en lucka på endast omkring 8 

 meters diameter fann jag i höstas den mest jämna och vackra återväxt 

 af 2-åriga plantor (se fig. 7). För två år sedan var det nämligen ett mycket 

 rikligt ollonår. Som Orsedala hemman de senaste åren legat öde, har 

 detta inhägnade skifte varit ganska skyddadt för bete. Plantorna hafva 

 därför fått vara i fred. Förutom ekplantorna funnos i denna lucka en- 

 dast några få växter. På bilden torde igenkännas ekbräken (Phegopteris 

 Dryopteris), som uppträder strödd här och hvar. I öfrigt finnes lingon 

 ( Vaccinium vitis idcea) strödd och harsyran (Oxalis acetosella) tunnsådd. 

 I denna del af ekskogsskiftet har ekskogen äfven ibland en del buskunder- 

 växt och ekskogen kan då uppvisa ungefär samma växtformation, som 

 kännetecknat de gamla i vårt land nu nästan försvunna ekskogarna (se 

 fig 8). Man finner en underväxt af hassel (Corylus avellana) och brakved 

 (Rhamnus Frangula) samt en (Juniperus communis). Markvegetationen 

 bildas, förutom af ekplantor, af mossor (Hylocomium triquetrum och 

 loreum) fläckvis samt ett och annat gräs (Luzuld). De sparsamma risen 

 äro representerade af blåbär (Myrtillus nigra). I öfrigt finnes en och 

 annan örnbräken (Pleris aquilina) och majbräken (Athyrium felix fcmina). 

 Bland örterna kan antecknas harsyran (Oxalis acetosella) såsom strödd 

 och ärenprisen ( Veronica officinalis). 



Norra delen af skiftet var ännu år 1900 beväxt med härlig ekskog 



