242 TOR JONSON. 



får, men möjligen ej åter kan fördelaktigt placera, likaväl är det en för- 

 lust för det lefvande kapitalet, om det blir uppsagdt, innan möjlighet 

 finnes att åter inkomstbringande placera detsamma. 



Denna förlust blir allt större, på ju fler händer detta lefvande kapi- 

 tal är fördeladt, och när det gäller skogsbruket, är så mångas existens 

 beroende däraf, att det helt enkelt torde vara en samhällets skyldighet 

 att tillse, att detta lefvande kapital ej blir uppsagdt, förrän möjlighet 

 finnes till annan lämplig placering inom landet. Så länge vi emellertid 

 inom öfverskådlig framtid ingalunda skönja något sådant tillfälle, måste 

 vi ställa uthålligheten såsom en af hufvudfordringarna på vårt skogsbiuk, 

 och om så skulle erfordras ej tveka att garantera denna uthållighet ge- 

 nom lagbestämmelser. Denna uppgift för våra skogslagar får därför anses 

 kanske större än den att förhindra skogsbrist i den mening, att vi skulle 

 komma att sakna husbehofsvirke. 



Utom ofvanstående omständigheter finnes äfven en annan, som icke 

 oväsentligt skiljer skogsbruket från stora flertalet andra affärer. Det 

 förefinnes nämligen en ofantligt stor svårighet i fråga om bokslutet, när 

 man skall afgöra, hvad som är grundfond och hvad afkastning. 



Grundfonden är hufvudsakligen placerad i marken, i den växande 

 skogen och slutligen i en del hjälpmedel vid skogsbruket, såsom Uans- 

 portmedel, sågverk m. m. och afkastningen är ju beroende på hela 

 grundfonden, men i första hand på tillväxten af den växande skogen. 

 Denna afkastning, som skall förränta allt i affären nedlagdt kapital såväl 

 fast som rörligt, är emellertid svår att skilja från den del af grundfonden, 

 som skall åstadkomma afkastningen. Ja, man kan ju säga, att hvarje 

 del af afkastningen en gäng bokstafligen utgjort grundfond, och som 

 vi ej ha något lättfattligt tecken, som visar, när öfvergång från grund- 

 fond till afkastning bör ske, så ligger det nära till hands att utom 

 afkastningen äfven taga större eller mindre delar af själfva grundfonden, 

 hvars storlek är synnerligen svår och dyrbar att genom inventering 

 (taxering) utröna. 



Inom fackmannakretser torde meningarna ej vara delade om att en 

 sådan minskning af grundkapitalet för närvarande i stor utsträckning 

 äger rum i vårt land. Får denna minskning fortgå tillräckligt långt, 

 kan den få de mest vidtgående sociala följder. 



Ehuru motivet till denna öfverafverkning nog oftast är att söka i 

 den enskildes mer eller mindre berättigade vinninglystnad finnas nog 

 äfven mänga fall, då den kan skrifvas på okunnighetens eller likgiltighetens 

 konto, ty mer än en skogsägare finnes, som ej förstår sin egen fördel. 



Den vanligaste formen för ägande i större skogskomplexer åtminstone 

 är ju innehaf af aktier, utan att den enskilde aktieägaren vanligen har någon 



