246 TOR JONSON. 



växt för mindre än 25 kr. pr har, och kostnaderna för effektiv förvalt- 

 ning och bevakning knappast gä under 50 öre, besluta vi oss för dessa 

 kust nåder, som ju ej kunna anses obilliga, i synnerhet om vi kanske 

 nöja oss med 3V2 % å vårt nedlagda kapital. 



Sedan vårt bestånd nu blifvit grundlagdt, ha vi naturligtvis att un- 

 der uppväxttiden sköta det på bästa vis; och nästa fråga blir sedan: 

 när skall beståndet från affärssynpunkt lämpligast afverkas? Detta be- 

 ror på tillväxtens gång, hvilken vi visserligen ej pä förhand kunna be- 

 stämma, men med ledning af upprättade erfarenhetstabeller kunna vi 

 dock närmelsevis angifva, hvilken af kastning i massa vi ha att vänta af vårt 

 bestånd vid olika åldrar. Jag har här i tab. II sökt framlägga ett exem- 

 pel, som ju aldrig kan blifva allmängiltigt, men ändå belysande, och 

 torde ungefär motsvara afkastningen från ett medelgodt tallbestånd i 

 mellersta Sverige. Kubikmassan är tagen ur erfarenhetstabell (Schwap- 

 pach IV bon.) och har sedan värdetillväxtlinjen, B, ansetts uppkomma 

 därigenom att från och med 41 året c:a 1 % af den till 2 kr. pr kbm. 

 värderade vedmassan utvuxit till timmer, som i början betalades med 

 5 kr. pr kbm. men hvilket pris sedermera, ju gröfre timret blifvit, stigit 

 till 7 kr. vid 100 år, h varefter ingen stegring i timmerpriset och föga 

 ökning och slutligen minskning i procenttalet timmerduglig massa an- 

 setts ske. 



För att nu med denna gifna bruttoafkastning kunna se, hvad in- 

 flytande omkostnaderna ha på nettoafkastningen, hafva linjerna O,, O n 

 och O ia uträknats, af hvilka O t endast angifver en årlig förvaltnings- 

 kostnad ä 50 öre pr har, I( dessutom en kulturkostnad, K, ä 25 kr. 

 pr har. O m visar storleken af föregående omkostnader, om marken fått 

 ligga kal i 10 år, innan den kultiverades. 



Under denna »kulturtid» utgå ju nämligen de årliga förvaltnings- 

 kostnaderna likasåväl, som om marken vore skogbeväxt. 



Skillnaden mellan beståndets värde och dessa omkostnader, som 

 löpa med ränta pä ränta och måste anses som ett förskottslån från den 

 blifvande afkastningen, utgör således hushållningens nettoafkastning, 

 hvilken utmärkes genom linjerna Nj, N n och N m . Denna nettoafkast- 

 ning skall utgöra markränta, d. v. s. ränta å det vid markköpet ned- 

 lagda kapitalet. 



Då jag nu känner nettoafkastningens storlek vid olika åldrar, kan 

 jag ju också räkna ut, när affären ger största eller nöjaktig vinst. Enligt 

 hvad vi förut sagt, måste vi med nöjaktig vinst i detta exempel mena 

 3V2 % på vårt nedlagda kapital eller jordvärdet, 20 kr. I de flesta 

 fall kunna vi emellertid ej bestämdt angifva det markvärde, vi måste ha 

 förräntadt, utan få vi söka ett uttryck för största vinsten genom att om- 



