2 c a TOR JONSON. 



Observeras bör, att de gröfsta träden ofta ha låg tillväxt i procent räk- 

 nadt, ofta öfverskugga flera andra och ofta ha stort värde, hvarför lämp- 

 ligheten af deras kvarstående ofta är minst sagdt tvifvelaktig. : 



För att illustrera förafverkningarnas betydelse har jag uppställt tab. 

 IV, där för öfverskådlighetens skull endast två gallringar inlagts, en vid 

 50 år, då 25 % och en vid 80 år då 33 % af massan uttagits. Då 

 man ej lätt kunnat beräkna gallringsvirkets värde, har jag äfven antagit 

 att 25 % resp. 33 % af beståndets värde uttagits, med hvilka summor 

 afbetalning gjorts å omkostnaderna (för hvilka dock endast fallet II in- 

 lagts på ritningen). Af linjen B framgår, att beståndet trots förafverk- 

 ningarna ändock efter viss tid tänkts uppnå den förra kubikmassan och 

 värdet. (I naturen bör nog värdet å lika kubikmassa efter gallring vara 

 större.) 



Granska vi sedan medelvärdena å tab. V finna vi där bl. a. å C 

 och D, att beståndet lämnat nettoafkastning ännu vid 130 år för alla 

 i förra fallet nämnda slag af omkostnader, att största inkomsten gaf be- 

 ståndet med 60-årig omloppstid, men höll sig afkastningen därefter täm- 

 ligen jämn till 100 år, hva-rför vi med föga mindre vinst kunna kvar- 

 hålla beståndet ända dit, men ej längre så vida vi ej kunna upprepa 

 vår manöver med ännu en förafverkning, hvilket beror på, huru länge 

 träden reagera för ökadt ljus, och huru länge vi ha träd med låg till- 

 växtprocent och högt värde att uttaga. Kunna vi nu också samtidigt 

 få in naturlig föryngring i luckorna, hvarigenom vi så småningom komma 

 att öfvergå till en olikåldrig beståndstyp, torde denna kunna sägas vara 

 det matematiska idealbeståndet för produktion af groft virke. 



I tab. V: A och B äro äfven de aritmetiska medelvärdena för 

 massa och värdetillväxt uträknade, hvarvid man under V: B de hela 

 linjerna räkna med 3V2 % ränta på ränta å de uttagna förafverknin- 

 garna och omkostnaderna, under det att de prickade linjerna visa samma 

 värden summerade utan räntor. Beräknas tidpunkten för största medel- 

 af kastningen efter denna senare metod, pekar detta på 110 a. 120 års 

 omloppstid, hvilket ju nu något mindre än förut skiljer sig från omlopps- 

 tiden för högsta markräntan. 



Till sist några ord om, på hvad sätt man skall kunna afgöra, huru- 

 vida ett bestånd försvarar sin plats eller ej. Detta kan dels uppdagas 



1 Jag vill här begagna tillfället att hänvisa till en intressant uppsats i Värmländska 

 Bergsmannaföreningens annaler år 1907, där jägmästare E. Andersson bl. a. kraftigt påvisar 

 gallringarnas betydelse i sina "Synpunkter vid skogsafverkningens beräknande». 



