2Ö2 U. LINDHÉ. 



göra larverna torde nog medföra en viss förminskning af skalbaggarna. 

 På de lokaler, där ekbladmineraren uppträder i oerhörda mängder, torde 

 en ej obetydlig reducering kunna ernås genom att med en långskaftad 

 kraftig slaghåf öfverfara bladverket eller ock (detta gäller särskildt unga 

 träd) att under sensommaren under trädet utbreda hvita dukar eller la- 

 kan och därefter skaka grenarna. Skalbaggarna förlora nämligen lätt 

 sitt fotfäste och falla ned. Då de äro synnerligen tröga i sina rörelser, 

 är det en lätt sak att insamla eller genast ihjältrampa dem. 



En jordborr för skogsdikning. 



Af U. Lindhé. 



För att kunna anordna en skogsdikning fordras att känna sankmar 

 kens beskaffenhet. Först och främst måste man öfvertyga sig om att 

 torfven å någon större del af området icke är olämplig som skogsjord. 

 Vidare måste undersökas af hvad slag den underliggande mineralgrun- 

 den är samt dess ytform. 



För dessa delar af undersökningen betjänar man sig af en jordborr. 

 Denna bör vara så beskaffad, att man därmed kan upptaga torfprof på 

 intill i ä 2 meters djup samt uppmäta djupet till mineralisk botten. Sist- 

 nämnda fordran måste dock modifieras med hänsyn till de praktiska svå- 

 righeterna vid djupmätning å större djup samt den mindre betydelsen af 

 en närmare undersökning af dessa. 



Sedan denna förberedande undersökning gjorts och dikesnätet med 

 stöd däraf utstakats, erfordras äfven jordborren för borrning i dikes- 

 linjerna. Härmed afses att bestämma, till hvilka djup dikena böra gräf- 

 vas, samt att i och för kostnadsberäkningen uppskatta torfvens och mi- 

 neralgrundens svårgräfdhet. Dessa borrningar kunna ofta inskränkas till 

 de blifvande dikenas djup, som sällan torde öfverstiga 2 meter. 



Med utgångspunkt från ofvan skisserade användning af jordborren 

 bör den konstrueras på följande sätt. Borren göres 4 meter lång af en 

 3 /s tums (=omm:s) stålstång med en kolhalt, ej understigande 0,060 %. 

 Den består af 2 lika långa delar som kunna isärskrufvas och hvar för 

 sig användas som jordborr. 



Skarfven mellan de bägge länkarna måste vara stark samt ägnad 

 att stadga borren. I de ändar af borrlänkarna, som skola sammangängas, 



