EN JORDBORR KÖR SKOGSDIKNING. 



263 



fastsvetsas därför tvenne gröfre stålbitar, hvarefter ändarna formas så, att 

 de så småningom svälla ut till minst stångens dubbla groflek (fig. A, 2 

 och B, 2). Den ena ändan (B, 2) förses med en tappformig förlängning 

 af borrlänkens fulla groflek, hvilken gängas, och i den andra (A, 2) bor- 

 ras ett motsvarande hål, som förses med bottengängor. A denna länk 

 göras äfven tvenne urtag för skrufnyckel. Det måste noga tillses, att 

 de båda tjockändarnas ytterkanter sluta tätt intill bvarandra, sedan län- 

 karna sammanskrufvats. 



*/s storlek 



Fig. A. 



En väl förfärdigad sådan skarf stadgar den långa stålstången, som 

 härigenom samt genom sin lätthet kan handteras nära nog lika bekvämt 

 som en tvåmetersborr af den vanliga, större grofieken. Skarfven tyckes 

 heller icke hämma motståndet vid borrningen, sannolikt beroende på att 

 friktionen längs borren i stället blir mindre. 



Den bottengängade länkens andra ända, som skall bilda borrens 

 spets, göres lämpligen pilformig samt förses med ett mindre, skålformigt 

 urtag på sidan (fig. A, 3), hvarigenom bestämmandet af mineralgrundens 



