2 66 O. HJ. HUMBLE. 



befintligheten af rötter och val äfvensom beskaffenheten af den under- 

 liggande grunden, i händelse dikena delvis skola nedtagas i densamma. 

 Med stöd af dessa anteckningar bestämmes sedermera priset per kbm. 

 med hänsyn till det gängse dagsverkspriset. Myrjord skall betalas efter 

 en viss taxa; grus och lera m. m. efter en annan. Noggranna anteck- 

 ningar och detaljerad uträkning kräfvas för att få ett något så när till- 

 förlitligt resultat. Jag tror dock, att den, som ernått en viss vana vid 

 dikesundersökningar, öfvergår till att bestämma priset direkt ute på mar- 

 ken såsom varande en mera praktisk och minst lika tillförlitlig metod. 



För att sålunda åstadkomma en fastare och mera enhetlig bas vid 

 prissättning af dikesarbeten vill jag framlägga en metod, som jag på se- 

 nare tiden med fördel praktiserat, och som i synnerhet i ett visst hän- 

 seende, hvarom längre fram skall nämnas, torde visa sig lämplig. Denna 

 metod har äfven tillämpats i den här omnämnda tabellen af Hellström 

 och Tiden. 



Efter dikningsjordens art och beskaffenhet, såsom myrens djup, före- 

 fintligheten af val (trädlämningar nere i myren), stubbar, sten m. m. be- 

 stämmer man, till hvilken dikningsgrad marken skall hänföras. Man 

 utgår då därifrån, att den mest lättdikade marken, nämligen ren myr 

 utan rötter och val, betecknas med dikningsgraden I. Därefter beteck- 

 nas marken alltefter som den blir mera hårddikad med högre diknings- 

 grader II, III o. s. v. Dikets djup, bottenbredd och slänt har ju äfven 

 sin betydelse för priset per kbm. eller lm., emedan arbetet blir tyngre i 

 djupare och bredare diken. Vid den beräkning, som här uppställes, 

 förutsattes, att bottenbredden är o,:,o meter, slänten ej större än i : i, 

 samt att dikesjorden skall undanskaffas i meter från dikeskanterna, och 

 erforderliga öppningar göras i dikesbankarna för dagvattnets nedledande 

 till diket. Tages då diket ej djupare än 1,0 meter, anser jag, att någon 

 prisskillnad per kbm. för det varierande djupet ej behöfver beräknas, 

 men för djupare diken får man lof att beräkna en viss prisförhöjning. 

 Såsom ett lämpligt antal dikningsgrader föreslås sex. Att hafva för få 

 eller för många dikningsgrader medför hvar för sig särskilda olägenheter. 

 Svårigheten med detta tillvägagångssätt blir ju, att vid markbedömandet 

 träffa den rätta dikningsgraden. Min eifarenhet är dock, att denna svå- 

 righet är jämförelsevis obetydlig, och att vana dikare och i allmänhet 

 praktiska skogskarlar lätt blifva ense om, till hvilken »grad» marken i 

 fråga skall hänföras. 



Utgående från nämnda synpunkter skulle jag vilja angifva diknings- 

 graderna på följande sätt: 



/. dikningsgraden. Ren, gångbar myr utan nämnvärd förekomst af 

 rötter eller val, så fast, att torfven hänger väl tillsammans vid uppskär- 



