282 NILS SYLVEN. 



fig. 4) var c:a 6,5 m. hög och 12 cm. i diameter, den fjärde (se d å fig. 

 4) c:a 5,5 m. hög och c:a 10 cm. i diameter nedtill. Mellan grenstam- 

 marna 2 och 3 befinna sig en smalare, blott c:a 4 cm. grof och c:a 2 

 m. hög, rakt uppåtväxande gren samt en snedt åt sidan utväxande, c:a 

 5 cm. grof, nära 3 m. lång gren. 



Vid kullblåsandet synes tallen hafva dragit med sig i fallet en in- 

 vid dess rotkrona växande, yngre gran, hvars enda egentliga, nu kvar- 

 lefvande del utgöres af en stamliknande gren, en typisk grenstam strax 

 vid den framtill athuggna moderstammens bas (se e å fig. 4). Moder- 

 stammen mätte nedanför grenstammen c:a 22 cm. i diameter, strax ofvan- 

 för densamma endast c:a 1 2 cm. Så godt som hela näringsströmmen 

 har tydligen här snart kommit att tillföras grenstammen ensam. Denna 

 har också utväxt till rätt ansenliga dimensioner; den mätte i höjd c:a 

 7,5 m. och c:a 15 cm. i diameter nedtill. 



Ett nedtill å den kullblåsta tallstammen taget borrprof låter en för- 

 moda, när ungefär kullblåsningskatastrofen inträffat. Sannolikt har kull- 

 blåsandet skett för något mer än 36 år sedan. De 36 sista årsringarna 

 utvisa nämligen starkt tillbakasatt radietillväxt, och den starka nedsätt- 

 ningen i tillväxt tyckes just för c:a 36 år sedan hafva inträdt helt plöts- 

 ligt. Radietillväxten, i mm. räknad, utgör för de 9 sista 5-årsperioderna, 

 1862 — 66. 67 — 71, — — 1902 — 1906, respektive 10, 6,5 (för de sär- 

 skilda åren i, 2 , 2, i, 5) 1,5, 0,3 mm.!), 2, 3, 3, 4, 4, 3, 5 mm. Ett borr- 

 prof genom den första grenstammens nedre del visar för de 6 sista fem- 

 årsperioderna en radietillväxt af respektive 2, 5, 12, 17, 13, 7 mm. Lik- 

 nande borrprof från de 3 öfriga grenstammarna n:r 2, 3. och 4 visa för 

 samma 6 de senaste 5-årsperioderna en radietillväxt om respektive 3, 4, 

 12, 16, 12, 9 mm., 5, 4, 5, 10, 11, 13 mm., 5, 4, 8, 17, 9, 6 mm. 

 Om årsringsberäkningen å borrspånet från moderstammen är riktig 

 (årsringsberäkningen för den yttre, af nedsatt tillväxt utmärkta delen är 

 dock relativt osäker), skulle de slutliga grenstammarna här efter moder- 

 stammens kullblåsande kvarstannat på grenstadiet ungefär lika länge, 

 som den nyss förut beskrifna, kullblåsta granens grenstammar syntes 

 hafva gjort, eller kanske snarare något längre, detta särskildt som års- 

 ringsberäkningen för den yttre, af nedsatt tillväxt utmärkta delen af tall- 

 stammen snarare tagits för låg än för hög. 



Någon likartad kullfallen tall med stamlika grenar, liksom den nu 

 beskrifna, har jag ej förut sett omnämnd i den svenska litteraturen. San- 

 nolikt torde också dylika, åtminstone i så vackert utbildad form som 

 den här föreliggande, vara relativt sällsynta. Omkullblåsta tallar med 

 stamlika grenar omtalas dock från Norge af Schiibeler i hans arbete 

 »Norges Vaextrige», Christiania 1886, sid. 384 — 85. 



