SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSÖRIFT 1908. H. 5 6. 



År 1908, ett jaktvårdens sekelminne. 



Af C. A. Hollgren. 



I vårt land har man länge vårdat sig om villebrådet. Så långt till- 

 baka i tiden som vid utfärdandet af de äldsta landskapslagarna finner 

 man bestämmelser om fredning af vissa arter af det vilda och påbud 

 beträffande rofdjurens efterhållande. Förnämligast ägnade man sin upp- 

 märksamhet åt de stora matnyttiga däggdjuren älg, hjort och rådjur, 

 samt åt vargen och björnen såsom varande de viktigaste rofdjuren. 



Som i forna tider skjutvapnen hade ringa eller ingen användning, 

 var det förnämligast genom fångst, utöfvad på skilda sätt, som man 

 sökte bemäktiga sig villebrådet. De medel, man därvid betjänade sig 

 af, voro: gillrade spjut, fällor, snaror, gropar och nät samt utläggande 

 af gift. När och huru dessa fångstsätt finge begagnas och af hvilka per- 

 soner, därom innehöllo lagarna bestämmelser, likasom de ock fastställde 

 de straff, som följde på lagarnas öfverträdelse. 



Åt det talrika villebrådet kommo naturligen landets regenter att 

 ägna uppmärksamhet och begagna jakten som ett lönande nöje. Dessa 

 togo jakten helt och hållet under sitt speciella hägn och tilläto endast 

 allmogen att på sina ägor förfölja och döda rofdjuren. Vissa områden 

 undantogos också för konungens räkning, där han ensam skulle jaga och 

 där omänskliga straff utfästades — till och med dödsstraff — förjagande 

 af obehöriga. 



Så småningom ändrades emellertid förhållandena i ett och annat. 

 Frälsemännens förmåner i jaktligt afseende reglerades, och straffen för 

 öfverträdelser af jaktlagarna mildrades i väsentlig grad, på samma gång 

 ock ordnade förhållanden började inträda i afseende å fridlysningsperio- 

 derna. 



Steget fullt ut i dessa afseenden togs vid utfärdandet af stadgan 

 angående jakt och djurfång den 13 april 1808. 



Denna stadga innehåller först och främst bestämmelser angående 

 jakt å rof- och skadedjur, till hvilka räknades björn, varg, lo, filfras, räf, 

 bäfver, mård, hiller, utter, lekatt, säl med flera, och bland fåglarna örn, 

 uf, uggla, hök, glada, falk m. fl. 



