304 



MODERN FORM AK SKOGSSKÖFLING. 



mycket lindrigt slag af skogssköfling, som skogslikvidens uttagande haft med 

 sig åtminstone i detta fall. Och några säregna förhållanden för skifteslaget 

 ifråga finnas oss veterligt icke. 



För att äfven den i skiftesförfattningarna mindre hemmastadde må kunna 

 bilda sig ett sakligt omdöme om de i artikeln berörda förhållandena, torde 

 vara lämpligt erinra om några allmänna bestämmelser i dessa och särskildt 

 sådana, som beröra ståndskogen. 



Skiftesstadgan afser ju att åstadkomma en äganderätten betryggande 

 och i möjligaste mån rättvis fördelning af samfäld mark mellan olika jord- 

 ägare för all framtid; och tillgår, hvad skogsmarken beträffar, i korthet så- 

 lunda vid de förberedande arbetena för en dylik fördelning: Sedan ägo- 

 mätningen af ett skogsområde försiggått med urskiljande af myr-, möss- och 

 sankare mark från den egentliga skogsmarken, hvilken äfven undergått sär- 

 skiljande af mera steniga, mera låglända marker samt bättre och sämre gran- 

 och hedland, vidtager den jordvärdering eller, som den kallas, ägogradering, 

 hvilken i 64 § skiftesstadgan omförmäles. Denna gradering verkställes af 

 förrättningsmännen, hvilka utgöras af en landtmätare och två edsvurna gode- 

 män, alltså af en nämnd, hvilket förhållande torde böra särskildt påpekas, 

 alldenstund författaren i sin artikel städse talar om landtmätaren såsom i 

 alla skiftesfrågor ensam bestämmande. 



Med afseende på graderingen af skogsmarken är i ofvan nämnda § 

 stadgadt, att den skall ske med hänsyn till -»Skogstrakternas inbördes förhållande 

 och naturliga växtlighet, utan afseende på befintlig eller sparad ståndskog» . Tydligt 

 är ju också, att så måste ske för att åstadkomma en delning, som afser att 

 äga bestånd för all framtid och icke åsyftar en tillfällig fördelning med hän- 

 syn till, hvad som möjligen vid den tidpunkt, då skiftesförrättningen verk- 

 ställes, kan finnas på den ena eller andra trakten af sparad ståndskog. Af 

 allt att döma, utgår emellertid författaren vid bedömandet af de framdragna 

 förhållandena från den oriktiga och om okunnighet med gällande lagar vitt- 

 nande uppfattningen, att ståndskogen och ej markens alstringsförmåga af 

 duglig skog skall utgöra den grund, efter hvilken landtmätaren och gode- 

 männen hafva att verkställa fördelningen af skogsmarken. Det är ju dock, 

 som af det förestående synes, tvärt om förrättningsmännens ovillkorliga skyl- 

 dighet att bortse från en sådan tillfällig omständighet, som att på en eller 

 annan trakt af området finnes sparad ståndskog. 



Här ofvan har af oss medelst sifferuppgifter visats, att endast en obe- 

 tydlig del af skogen vid en skiftesförrättning utgår som likvidskog, och att 

 sålunda allt ordande om, att skogssköfling uppstår eller kan befaras komma 

 att uppstå i anledning af skogslikviderna, måste anses fullkomligt obefogadt. 

 Detta utesluter dock icke, att sådana förhållanden i enstaka fall kunna före- 

 finnas, att landtmätaren tvingas för att följa skiftesstadgans tydliga bestäm- 

 melser med afseende på fördelning af bättre och sämre mark, skiftenas form, 

 skiftesantalet m. m., lägga skiftena så, att en större skogslikvid, än hvad 

 medeltalet här ofvan utvisar, uppstår, exempelvis om sparad ståndskog finnes 

 endast inom ett mindre område af skifteslaget, men däremot i öfrigt god tillgång 

 gifves på mark, som i gradvärde är jämnstäld med det område, där stånd- 

 skogen blifvit sparad. Detta är ju dock något, som landtmätaren omöjligen 

 kan bära skulden för, ja icke ens lagstiftningen. Ty undantagsförhållanden 

 finnas i så godt som allt. Hvad de i detta fall förekommande beträffar, 



