306 MODERN FORM AF SKOGSSKÖFLING. 



Artikelförfattaren öfvergår, efter att hafva uttalat sin förkastelsedom öfver 

 skogslikviderna i allmänhet, till några särskilda slag af skogssköflingar, hvilka 

 sägas stå i sammanhang med hemmansklyfningar i öfre Norrland och påstås 

 «på sistone» börjat praktiseras därstädes, hotande att på kanske den korta 

 tidrymden af »några få år ödelägga alla våra lappmarksskogar» 1 Han an- 

 gifver också, att det är dessa förhållanden, som varit orsaken till författan- 

 det af hans uppsats, »på det att vederbörandes uppmärksamhet måtte fästas 

 på dem, och skyndsamma åtgärder vidtagas för ofogets hämmande». 



Ett bemötande af dessa hans uttalanden torde väl på det hela taget få 

 anses vara öfverflödigt, då de falla på sin egen orimlighet. Men vi hafva 

 det oaktadt ansett oss böra ägna någon uppmärksamhet häråt, då författa- 

 rens oförsynthet i dem i hög grad stegras. 



Det förefaller rent af otroligt, att författaren själf kan tänka sig möj- 

 ligheten af, att det för en jordägare, som blefve i tillfälle handla i överens- 

 stämmelse med, hvad som uppgifves pläga ske vid en såden där hemmans- 

 klyfning med bulvan, efter väl förrättadt värf skulle blifva mycket af kon- 

 tanter öfver att som god pris stoppa i fickan. Ty förutom de enligt för- 

 fattarens utsago lätt undanstökade svårigheterna med afseende på anskaffande 

 af tjänstvilliga förrättningsmän är det också en hel del ekonomiska sådana, 

 som jordägaren har att öfvervinna. Hvem skall nämligen betala kost- 

 naden till landtmätare, till godemän, till handtlangning, till uppräkning af 

 skogen o. s. v.? Kanske håller författaren före, att bulvanen är lika bered- 

 villig att genom en penningegåfva skänka saken sitt ekonomiska stöd, liksom 

 han förut i annat afseende beredvilligt lämnat sitt biträde till densammas 

 genomförande! Troligen sträcker sig dennes välvilja dock ej så långt, och 

 då måste jordägaren själf på ett eller annat sätt låna upp i hans ställning 

 helt säkert icke obetydliga penningebelopp, hvilka han efter likvidskogens 

 realiserande har att återbetala, och för hvilka han icke erhåller den minsta 

 valuta. Ty skiftesförrättningen är ju för honom ej till någon verklig nytta, 

 utan endast ett medel för ernående af den af författaren som lysande ut- 

 målade ekonomiska vinsten. Att jordägaren själf skulle disponera öfver 

 några besparade medel, synes icke rimligtvis kunna antagas, ty med all 

 säkerhet vore han då allt annat än böjd för att äfventyra dessa på en speku- 

 lation, hvars utgång äfven under de mest gynnsamma förhållanden måste 

 te sig synnerligen problematisk, och som under alla förhållanden till verk- 

 ligt slutresultat icke kan medföra åt honom annat än förlust. 



Låt oss emellertid antaga, att allt går efter författarens beskrifning. En 

 jordägare finnes, som beslutit sig för spekulationen ifråga och gjort sina för- 

 beredelser härför. Landtmätare och godemän, som äro nog ohederliga att 

 »råka*, hvad på dem ankommer, göra honom till lags, äro naturligtvis, enligt 

 hvad författaren försäkrar, ej svåra att finna. Men tyvärr äro icke härmed 

 alla svårigheter undanröjda. Är hemmanet af krononatur skall icke blott 

 kronoombud vid förrättningen föra talan, utan äfven skogstjänsteman närvara 

 vid de sammanträden, som beröra ståndsskogsersättningen. Till båda dessa 

 slag af ombud bruka merendels af Kungl. Maj:ts befallningshafvande för- 

 ordnas vederbörande revirförvaltare. Tror sig månne författaren kunna garan- 

 tera, att äfven lämpliga sådana erhållas? Ja, då synas verkligen alla icke 

 blott ekonomiska utan äfven öfriga svårigheter vara undanröjda, och vår 

 listige jordägare står vid målet, tack vare en hel rad af orättrådiga tjänste- 



