308 MODERN FORM AF SKOGSSKÖFLING. 



och har sin grund i helt andra förhållanden än så föga omfattande som 

 likvidskogens uttagande på grund af skiftesförrättningar. Och att det härvid 

 icke är inom landtmäterikåren, man haft att söka dem, som underlättat 

 dessa missförhållandens tillkomst och utveckling, är väl numera icke för 

 någon en hemlighet. 



Luleå i mars 190S. 



För Norrbottens Läns Laniitmäiareförening. 



H. K. Brändström, 



ordförande. 



Lennart Brännström, 

 sekreterare. 



En förklaring. 



Under diskussionen vid Skogsvårdsföreningens årsmöte den 9 sistl. april 

 angående skogsundervisningskommitténs betänkande fästes min uppmärksam- 

 het på, att ett uttalande i min till sagda betänkande fogade reservation 

 gifvits en tolkning, som jag ej förutsett. På grund af den långt framskridna 

 tiden, då frågan härom under diskussionen kom på tal, blef jag ej i till- 

 fälle att, så fullständigt jag önskat, söka vederlägga den missuppfattningen, 

 som, enligt hvad jag äfven sedermera försport, gjort sig gällande med hän- 

 syn till ifrågavarande yttrande och som på sina håll synes hafva framkallat 

 en stark indignation. Då jag är angelägen att denna misstydning ej må 

 lägga grunden till en olycklig misstämning gentemot hela den sak jag velat 

 förfäkta, anhåller jag att här få närmare utveckla hvad jag med det ifråga- 

 varande yttrandet egentligen menat. 



Såsom förklaring på det förhållandet, att från lägre kursen vid skogs- 

 institutet utexaminerade personer i rätt stor utsträckning vunnit anställning 

 icke allenast såsom förvaltare å mindre skogsegendomar utan äfven såsom 

 ledare af skogsskötseln å stora enskilda skogskomplexer, för hvilken uppgift 

 de ej utbildats, och detta oaktadt personer med högre skoglig utbildning 

 säkerligen för samma aflöning mången gång stått till buds, har jag i min 

 reservation bland annat 1 anfört, att dessa »lägre-kursare» ej fått hos sig ut- 

 veckladt ett hvad jag kallat »skogligt samvete» och därigenom lättare låtit 

 förleda sig till ett alltför kraftigt utnyttjande af skogskapitalet, kanske med 

 ekonomisk vinst för tillfället och därför till skogsägarens belåtenhet, men 

 med stor fara för skogens framtida bestånd och skogsmarkens fortfarande 

 produktivitet. Jag har vidare tillagt, att de i de flesta fall varit alltför be- 

 roende af skogsägaren-arbetsgifvaren för att låta sitt skogliga samvete tala 

 ett nog kraftigt språk, äfven om de inom sig hört dess röst. 



De från lägre kursen utgångna forstmästarna hafva nu gett detta ut- 

 talande den tolkning, att de skulle mot bätte vetande låta tubba sig till ett 



1 Jag har i öfrigt framhållit, att bland > lägre- kursarna» funnits begåfvade och ener- 

 giska män, som genom arbete och själfstudier vetat utfylla luckorna i sin utbildning och 

 därigenom gjort sig fullt förtjänta af det förtroende, som visats dem. 



