EKORRENS SKADEGÖREL i \ SKOGEN, 511 



Samtidigt vi uttrycka vår tacksamhet för att i tidskriften få infördl 

 detta yttrande, äro vi Herr Direktör Wahlgren förbundna för hvad han gjort 

 för att hastigt borttaga den misstämning, som funnits för handen, och äro 

 öfvertygade om, att det skett i en lycklig stund, och att det i sin mån skall 

 bidraga till framgången af den sak, som ligger oss alla lika varmt om hjär- 

 tat: ett enigt arbete för skogens väl. 



För Svenska Forstmästareförbundet 

 Dess styrelse: 



GustaJ Thunberg. 

 /■'hink Lyon. C. O. Tigerström. 



Ekorrens skadegörelse å skogen. 



Uti januari- och februarihäftena af denna tidskrift omförmäles hurusom 

 ekorren gjort skada å björk och tall genom att afskala barken å träden. 



Denna företeelse är dock icke ny; sedan gammalt har man haft reda 

 på detta hans ofog. ' 



I sitt år 1889 i Berlin utgifna arbete Waldbeschädigungen durch Tliiere skref 

 den ryktbara skogszoologen prof. Altum beträffande detta förhållande, att den 

 skada, ekorren åstadkommer på isynnerhet löfträden, är märkbar å de flesta 

 af dem, utan att något kan framför andra framhållas, men tillägger han att denna 

 skada visar sig sporadiskt och framför allt i tider af nöd och vid djup snö. 



Något karakteristiskt i dessa barkskador kan ej spåras. Ibland äro af- 

 skalningsfläckarna tättsittande, ibland skilda åt eller enstaka, ibland äro de 

 afskalade ytorna stora, ibland små, stundom bilda sårnaderna horisontala ytor, 

 stundom beskrifva de sneda ringar. I regel blifver å de sårade ytorna splin- 

 ten blottad, men någon gång äro angreppen blott ytliga. I afseende å eken 

 har det konstaterats, att glansbarken blott angripes, och å barrträden skonas 

 de grofbarkiga delarna. Ungträden hemsökas i allmänhet mest. Särskildt i 

 afseende å eken kunna de skador, som å den orsakas, blifva högst allvarliga, 

 allrahelst de vanligen ske vid så högt snötäcke, att nian ej i tid märker dem 

 och kan vidtaga åtgärder för deras stäfjande. 



Bland barrträden är det förnämligast tallen, som är utsatt för ekorrens bark- 

 skalning. 



Ett ofog å tallen, som Altum omnämner såsom föröfvadt af ekorren, är, 

 att han om våren från medlet till slutet af juli af biter toppskotten vid basen 

 på unga tallar, då skotten äro som saftigast. Snittet är i allmänhet något 

 oäjmnt, att det ser ut, som skulle det varit slitet af människohand. 



1 Ehuru det förut har varit bekant, att ekorren kan göra skada a -kog, intar dock 

 redaktionen fortfarande gärna notiser om hans skadegörelse. 1 lylika meddelanden äro alltid 

 ägnade alt belysa våra skogar» i detta hänseende ännu föga studera. le naturalhistoria. Red. 



