VIRKESAFKASTNINGENS TILLGODOGÖRANDE I SVERIGES SKOGAR. 35 I 



ordna, att virket skall kuberas efter afverkningen. Då finge jägmästaren en 

 behöflig korrigering och man kunde på så sätt ernå bättre kuberingsresultat 

 på statens skogar. Med nuvarande förvaltningspersonal är hufvudsaken att 

 vi förstå att rätt värdera skogen och därvidlag erfordras, att eleverna vid 

 skogsinstitutet få lära sig grundligt känna till förädlingsindustrien och hvad 

 det förädlade virket är värdt äfven på utländska marknaden, så att de kunna 

 göra säkra kalkyler och hindra en oskäligt stor förädlingsvinst. 



Öfveijägmästaren C. G. Barthelson : Den siste ärade talaren har förklarat, 

 att staten icke bör bedrifva skogsindustri. Det har jag icke heller förordat. 

 Jag har endast förordat, att vi skulle upphugga virket så, att det blefve 

 lämpligt för industrien. Jag har påvisat, att det icke duger att sälja gäll 

 ringsvirke på rot. Den ärade talaren vill nog icke heller vara med därom. 

 Jag har sökt med siffror bevisa, att staten från sina skogar får betydligt 

 större inkomst, om den själf apterar virket så, att det blir lämpligt för 

 industrien. Det är icke detsamma som att förorda, att staten skall drifva 

 industri. Jag kan icke sägas bedrifva industri, därför att jag upphugger 

 virket t. ex. till slipers. 



Jag undrar, hvad riksdagen skulle säga om en sådan åsikt, att svenska 

 staten, som köper skogar för miljoner, skall låta virkesköparna taga vinsten. 

 Skall staten nöja sig med det minsta möjliga och endast sälja på rot? Nej, 

 staten har icke skogarna för sitt nöjes skull utan för att därifrån få stora 

 inkomster för att därmed bidraga till minskande af skatterna, något som i 

 våra tider är ganska behöfligt. 



Rörande på rotförsäljningen sade den ärade talaren, att det icke var så 

 farligt med taxeringen utan att man kunde klämma till och taxera tillräckligt 

 högt. Verkliga förhållandet är, att det är omöjligt att göra taxering på rot 

 så, att den blir juste. Jag har haft tillfälle att vidtaga ganska omfattande 

 undersökningar i detta afseende och de jäfva icke hvad jag sagt. 



Jägmästaren P. O. Welander: Föredraganden sade, att det icke är möj- 

 ligt att göra en kubering på rot juste. Det nekar jag icke till, men jag vill 

 heller icke gå in på, som han säger, att det alltid skall bli för låg taxering. 

 Ibland blir den för hög och ibland för låg, men man får försöka komma 

 så nära det rätta man kan. Han sade vidare, att han undrade hvad riks- 

 dagen skulle säga om en sådan åsikt, att svenska staten skulle köpa skogar 

 för miljoner men låta virkesköparna taga vinsten. Jag har icke sagt annat 

 än, att om vi skulle öfvergå till förädling af virket, måste hela vår skcgs- 

 förvaltning omläggas och mångdubblas. Min mening är lika med före- 

 dragandens, att om vi skola taga ut största inkomsten måste vi, åtminstone 

 på många trakter, förädla virket, men detta är icke en ökning af skogens 

 värde på rot utan det är en förädlingsvinst, som staten nu låter den enskilde 

 tillgodogöra sig. Frågan är då: skall staten taga denna vinst eller den enskilde? 

 Rörande dessa frågor och att staten icke får de största inkomsterna 

 från sina skogar råda mycket olika begrepp. Man klagar ofta, äfven i 

 riksdagen, öfver ringa afkastning från statens skogar, men riksdagen vill 

 icke öka den genom att förädla virket, det anses som skadlig konkurrens 

 med den inhemska industrien. Men skulle riksdagen en gång säga: låt oss 

 blifva virkesförädlare, så gärna det. 



