374 ARVID NILSSON. 



undersökta bruksskogarna, uppgick till i genomsnitt V4 a f massatillväxt- 

 procenten, hvarvid han emellertid framhållit, att denna kvalitétillväxt är 

 ovanligt låg, samt att den i vissa fall kan uppgå ända till dubbla massa- 

 tillväxtprocenten. 



Värdetillväxtprocenlen är, då den för olika orter så variabla kvalité- 

 tillväxtprocenten ingår däri, äfven föränderlig för olika orter, fastän ej i 

 lika hög grad. 



Då kvalitétillväxten i allmänhet är ansenlig vid skogens medelålder, 

 bidrager den att hålla värdetillväxtprocenten uppe i nöjaktig höjd vid 

 denna ålder. Massatillväxten är ju då ej längre nog stor för att ensam 

 förränta skogen. 



Trots den låga kvalitétillväxt jägmästaren Andersson haft att räkna 

 med uppvisade bruksskogarna i fråga en genomsnittlig värdetillväxt för 

 bestånden af 12 ,% i den 30-åriga, 7V2 % i den 40-åriga, 5 % i den 

 50-äriga, 3,75 % i den 60-åriga skogen o. s. v. För delar af bestånden 

 blifva dessa siffror mycket högre. 



De af öfverjägmästare YVallmo vid förra årsmötet publicerade till- 

 växtsiffrorna utvisa i medeltal afsevärdt högre värdetillväxtprocenter för 

 den kubiska medelstammen. 



Dessutom skall i detta sammanhang tagas hänsyn till, att man ge- 

 nom väl afpassade afverkningar, d. v. s. gallringar, uti den medelålders 

 skogen kan öka de kvarlämnade stammarnas förräntningsförmåga och så- 

 ledes ytterligare utsträcka tiden för den nöjaktiga ekonomiska tillväxten. 



Tager man t. ex. bort två träd af fem, som bilda en grupp, hafva 

 de tre kvarstående fått bättre tillgång till näring och utrymme, således 

 större tillväxt och förräntningsförmåga. 



Gemensamt för alla unga och medelålders skogar är alltså, att de 

 uti sin tillväxtkraft hafva en synnerligen beaktansvärd förräntningsförmåga. 



Då de i början af detta anförande angifna trenne olika skälen för 

 bristande skogsvård i allmänhet äfven äro gällande beträffande vanvår- 

 den af tillväxtkraftiga skogar, är det väl berättigadt och behöfligt, att 

 lagstiftningen ingriper äfven mot denna vanvård. Hänsynslös afverkning 

 af tillväxtkraftig skog är ju en påtaglig misshushållning, hvaruti staten 

 är medansvarig, då staten är så beroende af skogsafkastningen. 



Oafsedt återväxtlag hafva tvenne slags skogslagar ifrågasatts: 



dimensionslag och ungskogslag. 



Dimcnsionslagen tillhör enligt min mening de orter, där på grund 

 af virkesafsättningsförhållandena endast extensivt skogsbruk kan bedrifvas. 

 Där jag ej kan gallra eller öfver hufvudet taget afsätta småvirke, skulle 

 sålunda en dimensionslag vara försvarlig. Den största förtjänsten hos 

 en lag af detta slag ligger däruti, att det är möjligt att på papperet 



