378 ARVID NILSSON. 



förfeladt. En begången förseelse mot lagens afverkningsbestämmelser 

 kan ju ej afhjälpas, när den en gång är gjord. Det synes mig därför 

 behöfligt, att något slags straff skulle tillkomma den, som uppenbart 

 åsidosätter lagens föreskrifter, t. ex. vissa böter pr hektar lagstridigt 

 afverkad mark. Utan sådant straff torde ej en ungskogslag få afsevärd 

 kraft. 



Den formella behandlingen af en lagstridig afverkning anser jag 

 kunna i hufvudsak ordnas på t. ex. följande sätt. 



Då skogsvårdsstyrelsen genom sin tjänstepersonal fått kännedom om 

 lagstridig afverkning, anordnas en undersökning af samma slag som den 

 i § 2 af nuvarande återväxtlag omnämnda. Angifver syneinstrumentet 

 från denna undersökning afverkningen såsom lagstridig, föres saken till 

 domstols pröfning. Påföljden blefve såsom sagdt böter och dessutom 

 ett åläggande att, om skogen ej slutafverkats, finna sig uti den tvångs- 

 utsyning inom lagens gränser, som skogsvårdsstyrelsen med stöd af dom- 

 stols utslag föranstaltade om. 



Den skogslag, som nu gäller, hvilar på den rättsuppfattningen, att 

 allt är väl beställdt, blott marken beständigt hålles bevuxen. En skogs- 

 ägare har rättighet att, såsom ett uttryck lyder, »hugga julgranar, kvast- 

 käppar, pitprops- eller sågstockar, blott han sörjer för att den genera- 

 tion, som kommer efter honom, också må kunna göra det». Såsom 

 grund för en återväxtlag och ett första försök till skogslagstiftning är 

 denna sats naturligtvis berättigad, men under inga villkor såsom grund 

 för en verklig skogslagstiftning i landsändar, där industrien och trävaru- 

 handeln satt höga värden på småvirke och där utförda och pågående 

 afverkningar visa, att intensiv skogsvård ej är en naturlig följd af höga 

 virkesvärden. 



Vår nations stora beroende af skogen nu och i all framtid är alltför 

 ofta framhållet för att behöfva i detalj angifvas i detta sammanhang. 

 Uti detta beroende ligger ju dock en plikt för nationen att sörja för, att 

 verklig hushållning med skog kommer till stånd, där förutsättningar där- 

 för finnas. 



Uti en ungskogslag ser jag ett medel i sådan riktning. Den åsyftar 

 ju i hufvudsak endast tvång till den skogshushållning, som befordrar 

 skogsägarnas ekonomiska intressen. 



Intensiv skogsvård kan helt naturligt ej ernås enbart genom skogs- 

 lagstiftning, som äfven ofta framhållits, men genom sådan lagstiftning 

 kan en mycket extensiv skogsvård göras mindre extensiv. 



Jag ser ej uti en ungskogslag ett ämne till en massa skogsprocesser, 

 utan förnämligast ett verksamt medel att påskynda upplysning bland hem- 

 mansägarna om grunderna för ekonomisk tillväxt å deras skogar. En 



