OM BEHOFVET AF EN UNGSKOGSI V 383 



nens fattningsförmåga kunnat säga den blifvande skogsägaren något om eko- 

 nomisk skogshushållning. Vi kunna väl icke för närvarande sätta någon 

 tillit till upplysningen, då de föreslagna upplysningsanstalterna ej ens kommit 

 till stånd ännu. Jag syftar naturligtvis på skogsmannaskolorna. Jag före- 

 ställer mig, att det skall dröja minst tio år, innan vi fått sådana till antal 

 och beskaffenhet motsvarande behofvet. Vid dessa skolor är det emellertid 

 först och främst ungdomen, som blir upplyst. Man kan ju icke begära af 

 äldre hemmansägare, att de på gamla dagar skola sätta sig på skolbänken. 

 Innan denna ungdom kommit till makten på hemmansskogarna, dröjer det 

 ytterligare 20 å 30 år, och först då torde man kunna få se verkningarna af 

 ett intensivt upplysningsarbete. 



Kapten de Verdier. Då vi tänka på och tala om ungskog, så kunna vi 

 icke undgå att tänka på våra egna ungdomar, våra söner och döttrar. Det 

 är just för ungdomen som det är så svårt att reglementera. Saken fordrar 

 klokhet, stor urskiljning, men framför allt kärlek. Jag menar att, då vi nu 

 tänka på ungskogen, något liknande också gör sig gällande. 



Ungskogen måste genomgå många olika faser af utveckling och ans. 

 Att genom juridiska föreskrifter binda hvad som i kärlek skall bindas under 

 många växlande förhållanden är ju omöjligt. 



Det sades af inledaren, att domänstyrelsen år 1895 framlagt ett lagförslag 

 mot förödelse af ungskog, men han nämnde inga detaljer däri. Det var 

 särskildt en punkt i domänstyrelsens förslag, som var ganska viktig; den gick 

 ut på att förbud mot huggning af ungskog skulle icke gälla i och med det 

 att skogsägaren drog försorg om återväxten. Nu ha vi en återväxtlag och 

 så till vida skulle det enligt domänstyrelsens lagförslag icke vara behörligt att 

 få en ungskogslag. Det har icke förmärkts, att domänstyrelsen förändrat 

 ståndpunkt härutinnan. 



Kärnpunkten i det hela ligger emellertid i svårigheten att bestämma hvad 

 som ur juridisk synpunkt är att anse som ungskog eller icke. Det har ännu 

 ingen kunnat praktiskt definiera, hvarken domänstyrelsen eller inledaren, och jag 

 har ej heller hört någon annan kunnat göra det. Men har man icke en bruk- 

 bar definition på hvad med ungskogar skall förstås, så lagstiftar man i luften. 

 Inledaren har föreslagit, att det skulle inrättas en hypoteksbank, som 

 lämnade lån på ungskog. Hvad är det som skall belånas, då man icke 

 skarpt kan bestämma, hvad hypoteket omfattar. Tro herrarna, att en bank 

 utlämnar lån, om det icke kan preciseras hvad panten innefattar. Hypo- 

 teket skulle utgöra ungskog i olika åldrar med oregelbundna figurer på mar- 

 ken, en hektar här, fem hektar där. Skulle ungskogsområdena för belåningen 

 kartläggas och afsöndras? Om hypoteket vid uteblifven annuitet behöfde af ban- 

 ken realiseras, hvem köper sådana spridda ungskogsfläckar, till hvilka kanske 

 inga berättigade vägar finnas. Det torde vara omöjligt att komma fram på 

 lånevägen. 



Vidare har det sagts, att en ungskogslag naturligtvis icke skulle lägga 

 något hinder i vägen för gallring och ljushuggning; det sades skälig gall- 

 ring. Hvad menas då med skälig gallring. Om vi komma ut i skogen, så 

 tror jag, att vi skulle blifva ganska oense om den saken och från skogs- 

 försöksanstalten torde vi knappast ha att vänta ett vetenskapligt svar, grun- 

 dadt på dess försöksverksamhet, förrän om något tiotal af år. Här är såle- 

 des en ny svårighet. Huru skall den, som har att utöfva kontroll, förhålla 



