386 DISKUSSION. 



och alltså ej behöfva komma till korta. — Ja, så går det nog ganska ofta 

 till redan nu. — Men tillgången till ett för sådant ändamål skapadt vapen 

 kan, synes mig, i förening med öfverskattning af fackutbildningens räckvidd 

 föranleda ett missbrukande af detta vapen och förorsaka en olämplig, suverän 

 maktutöfning, större eller mindre, beroende på vederbörandes intelligensvill- 

 kor. Jag tviflar icke på förslagställarens korrekta hållning och taktfullhet 

 vid utöfning af en lag som den ifrågasatta, men man kan nog icke taga 

 sådana personliga hänsyn vid stiftandet af lagar för en större allmänhet. 



Beträffande hvad jag yttrat därom, att vi icke äro mogna för lagen, 

 så menar jag därmed icke, att skogen ej skulle vara mogen för en bättre 

 vård, utan endast att vi skogsmän icke tillräckligt noga känna lagarna för 

 skogens tillväxt och dess därpå beroende behof af gallring och vård, samt 

 att vi alltså ej äro mogna att vare sig föreslå eller tillämpa lagparagrafer, 

 som med anspråk på juridisk otvetydighet skola gälla vid afgörandet af en 

 mångfald för skogen betydelsefulla biologiska och ekonomiska spörsmål. 



Länsjägmästare Arvid Nilsson: I sitt första anförande framhöll jägmästare 

 Andersson tvenne motskäl, som jag glömde att göra invändning emot. Han 

 gjorde en jämförelse mellan en blifvande ungskogslag och den nuvarande åter- 

 växtlagen. Från alla håll är det emellertid erkändt, att vår nuvarande återväxtlag 

 är ett provisorium, tillkommet i Riksdagen, därför att någonting skulle göras 

 och icke därför, att man var öfvertygad om, huru en återväxtlag borde se ut. 

 Hufvudsyftet var, att det skulle blifva en lag att bygga på och att man seder- 

 mera under tillämpningen skulle få se, i hvilka delar den behöfde förbättras 

 eller förtydligas. För min del ser jag icke någon möjlighet för, att en ungskogs- 

 lag skulle kunna blifva så otydlig som den nuvarande lagen, och ju mer otydlig 

 en lag är, desto större blifva möjligheterna för en olikartad tolkning. 



Jägmästare Andersson yttrade vidare, att erfarenhetstabeller ännu icke äro 

 upprättade. Jag har emellertid fått veta från försöksanstalten, att vi inom 

 kort hafva att vänta dylika tabeller för tallen i södra och mellersta Sverige 

 på grund af det arbete, som försöksanstalten hittills utfört. Erfarenhetstabel- 

 ler ligga således inom möjlighetens gräns, här liksom på andra håll. Hafva 

 vi fått erfarenhetstabeller, och det blifvit fastslaget, att afverkningen inom 

 ett bestånd får vara så pass stor, att det virkeskapital, som står kvar, skall 

 utgöra lägst en viss del af erfarenhetstabellernas virkessiffra för skog på mark 

 af ifrågavarande slag, så måste väl uti dessa tabeller förefinnas en möjlig- 

 het att till någon del göra bedömandet af en afverkning oberoende af de; 

 rent individuella omdömet. Anledningarna till tvister på grund af lagens 

 otydlighet böra sålunda älven härigenom blifva förminskade. Någon mot- 

 svarighet till dessa erfarenhetstabellers stöd vid handhafvandet af en ung- 

 skogslag finnes ej vid bestämmandet af hvad vår återväxtlag menar med 

 »uppenbarligen äfventyrad återväxt». 



Jägmästare Andersson instämmer icke i önskemålet om en ungskogslagstift 

 ning, men väl i syftet därmed, som är att åstadkomma en mera ekonomisk 

 skogshushållning. Kan man påvisa något annat verksamt medel för att i en 

 rimligt nära tid närma oss detta önskemål, är naturligtvis jag liksom hvarje 

 annan skogsvän villig att ansluta mig därtill. 



Länsjägmästare W. Dvbeck: Att uppträda mot en af föredraganden före- 

 slagen ungskogslag vill jag härmed ingalunda, utan anser jag det mycket 

 önskligt om en dylik lag kan, klädd i lämpliga former, genomdrifvas. 



