396 KARL STARBÄCK. 



ha emellertid icke ansett sig behöfva ingå på en mera teoretisk diskus- 

 sion häraf. Uti de med elevantalet växande svårigheterna att på ett 

 effektivt och praktiskt sätt anordna de med utbildningen förenade arbe- 

 tena i skogen synas i föreliggande fall finnas alldeles afgörande skäl för 

 begränsningen af det antal skogsmän, som bör utbildas, till det af be- 

 hofvet förestafvade. Äfven medför det, när det gäller en under alla 

 omständigheter så pass fåtalig kår som skogsmännens, antingen orim- 

 ligt ökade kostnader eller ock en sänkning i undervisningens kvalitet, 

 om periodvis ett oproportionerligt stort antal, periodvis endast ett ringa 

 antal elever utbildas från läroanstalterna. 



De sakkunniga anse därför för sin del, att antalet af dem, som vid 

 högskolan intagas, bör begränsas efter landets behof, men att de nya 

 lokalerna böra göras så rymliga, att, om ökning i framtiden skulle visa 

 sig erforderlig, de utan olägenhet kunna tillåta en sådan med minst 

 ytterligare 20 — 30 procent. 



Med afseende på kompetensfordringarna för de inträdessökande har 

 ingen tvekan rådt utan ha de sakkunniga fortfarande ansett studentexa- 

 men böra fordras med högre betyg i de ämnen, hvilka måste anses grund- 

 läggande för skogsvetenskapen, således i matematik och de naturveten- 

 skapliga ämnena. Däremot ha vi haft många och långa och jag vågar 

 påstå också ganska grundliga undersökningar och debatter om, hur ur- 

 valet skulle ske bland de till skogshögskolan inträdessökande. Vi ha 

 måst finna, och det har ju icke jäfvats af de erfarenheter, som stått de 

 sakkunniga till buds från skogsundervisningshåll, att möjligheten att på 

 grundvalen endast af studentbetyg och andra skolbetyg afgöra de in- 

 trädessökandes lämplighet icke visat sig tillfyllest. Det blir, som vi 

 framhållit i vårt betänkande, alltid ett ojämnt betygssättande ifrån rikets 

 olika läroverk, och dessutom är det icke på det sätt, att skogshandte- 

 ringen i vårt land skulle vara bäst betjänt af de duktigaste läshufvudena. 

 Det finnes åtskilliga begåfningar, som under skoltiden yttra sig på helt 

 annat sätt än genom flitig pluggläsning. Det kan vara en organisato- 

 risk begåfning, som gör sig gällande på ett för magistern icke just upp- 

 muntrande sätt, och en administratorisk begåfning i samma riktning, 

 som, när det praktiska lifvet tar hand om medborgaren, kan komma 

 till sin nytta. »Skolsnillena» ha vi sålunda ansett oss kunna betrakta 

 med en viss art af kritik. Kommer man så till den andra formen af 

 intyg, nämligen från de praktiska handledarna i skogen, råder äfven 

 därvidlag samma missförhållande, nämligen brist på uniformitet. 



Det ena med det andra har gjort, att vi icke kunnat godkänna de 

 nuvarande förhållandena. Det är emellertid som bekant lätt att rifva 

 ned, men icke så lätt att bygga upp, och vi ha ju själfva i en passus 



