SKOGSUNDERVISNINGENS ÄNDAMÅLSENLIGA ORDNANM . | i Q 



gensaga. Jag nödgas ånyo konstatera den förvånansvärd! ringa tilltro till 

 Kungl. Maj:ts förmåga att välja sina tjänare, som kommer till synes i hr 

 Wallmos reservation Kungl. Maj:t kan utse en öfverjägmästare med en 

 mångfald skiftande uppdrag, men då det gäller att utse en person med ett 

 specialuppdrag, då är förtroendet borta. Huruvida herrar skogsskoleföreståndare 

 skulle bli belåtna eller ej med arrangemanget, säsom hr Wallmo drar i 

 tvifvelsmål, är en sak, som jag verkligen ej tagit i öfvervägande. Det har 

 synts mig praktiskt, h vilket varit för mig afgörande. 



Båda reservanterna hafva föreslagit en förändring i § 26 gående därpå 

 ut, att ämnet »skogsuppskattning och skogsindelning» skulle benämnas 

 »skogsindelning jämte skogsuppskattning». Jag tror ej, att denna förändring 

 är riktig. Skogsuppskattningen är det primära och hufvudsaken, skogsindel- 

 ningen det sekundära. Den förra lägger grunden för den senare. Vid 

 sådant förhållande håller jag före, att ändringsförslaget ej är logiskt. I detta 

 sammanhang tillåter jag mig fästa uppmärksamheten vid en kursivering i hr 

 Wahlgrens reservation, sid. 417. Där står: »Han ^professorn i dessa ämnen) 

 måste äfven vara fullt inne i den praktiska tillämpningen af de detaljerade 

 föreskrifter, som af vederbörande myndighet utfärdats beträffande skogsindel- 

 ningar å statens skogar.» Jag har fäst mig vid detta uttalande därför, att 

 det synts mig innebära en uppgift för professorn i fråga att i sin föreläs- 

 ningsverksamhet binda sig vid dessa föreskrifter. Han bör visserligen känna 

 dessa föreskrifter, och det kräfver ju i och för sig inga så omfattande studier, 

 men han bör ej vara deras slaf. Tvärtom synes det mig böra vara så, att 

 professorns forskningar och rön blifva grundläggande för innehållet uti före- 

 skrifterna i fråga. Det kan hända, att jag i detta fall har missförstått hr 

 Wahlgren, men jag har ej ansett det opåkalladt att uttala min ofvan an- 

 gifna åsikt. 



Jag har endast varit i tillfälle att beröra vissa punkter i reservationerna. 

 I de fall, då jag förbigått delar af desamma, anhåller jag att få uttala min 

 anslutning till flertalets förslag, som jag biträdt under arbetets gång. 



Disponenten E. [.Ljungberg: Herr ordförande, mina herrar 1 Jag ar egentli- 

 gen förekommen genom det utmärkta anförande af jägmästaren Ringstrand, 

 hvilket här blifvit uppläst, och jag anser mig endast böra göra ett tillägg 

 beträffande skogshögskolan och skogsläroverket. Skogsläroverkets elever skulle 

 tagas bland dem, som aflagt realskoleexamen och hvilka utgå tre år tidi- 

 gare än studenterna. Hur användas dessa tre år? Jo, två år till praktisk 

 verksamhet i våra skogar, således i naturen och i arbete, och sedermera 

 ett år till boklig undervisning vid skogsläroverket. 1 högskolan fylkas stu- 

 denterna samtidigt därmed att de utgått från läroverken, och de gå där 

 ytterligare tre år. De komma från högskolan visserligen fulla med bokligt 

 vetande, låt vara, såsom man här hört sägas, mycket praktiskt meddeladt, 

 och säkert i mångt och mycket de andra öfverlägsna, men mina herrar, det 

 kan också hända, att många, som gått den andra vägen, äro skogshögskolans 

 elever öfverlägsna, ty det beror på de olika subjekten, på den begåfning 

 och den karaktär de äga och i öfrigt på de förhållanden, under hvilka de 

 uppvuxit. Inom järnhandteringen och inom den tekniska undervisningen 

 hafva vi också mellanskolor. Vi hafva Tekniska högskolan och, såsom her- 

 rarna alla veta, äfven tekniska skolor. Från dessa tekniska skolor hafva ut- 

 gått många män, som intagit en ledande ställning inom ingeniörsverksam- 



