SK0GSUNDERV1SNINGENS ÄNDAMÅLSENLIGA ORDNANDE. t -' I 



tror nog, att det varit bättre om steget tagits fullt ut och att nian kunde 

 utesluta den lägre kursen. Jag vill dock säga, att jag härmed på inte! 

 vill yttra mig angående de personer, som genomgått denna kurs. Jag känner 

 många af dem, och har stor aktning för dem, och många hafva kämpat sig 

 fram genom ett godt och redbart arbete, men det är endast i sak, som jag 

 här velat yttra mig och jag anser, att vi just i våra skogsskolor kunna hafva 

 sådana anstalter, där detta material kan uppfostras, hvilket, såsom af sakkunnigas 

 utlåtande framgår, skulle utgöra en mellanklass, motsvarande underofficerare 

 inom militären och verkmästare inom industrien. 



Om våra skogsskolor ställas på en god basis, om vi få dugliga lärare — 

 det är en aflöningsfråga — om läroplanen blir väl genomtänkt, om lärjun- 

 garna få god förpraktik samt — hvilket är mycket viktigt, om lämpliga och 

 stora områden anslås till skolornas disposition för öfningar, är jag viss på, 

 att vi från dessa skogsskolor skola få det material, som här just afses. Jag 

 har såsom lärare en i 8-årig erfarenhet och såsom jägmästare 28 äng erfaren- 

 het, och jag kan säga, att mitt omdöme i den vägen allt mera stadgats i 

 den riktning, att våra kronojägare och skogvaktare bilda ett material som vi 

 godt kunna hafva mer förtroende för, än nu är fallet. Jag menar, att vi 

 kunna ställa dem på ett något högre plan, där mer vidsträckt befogenhet 

 och större uppgifter lämnas dem, än för närvarande är fallet. Jag har för 

 min del en mycket god tanke i detta fall om kronojägarna och deras lämp- 

 lighet i sagda hänseende. De skäl, som herrar Wallmo och Wahlgren anfört 

 emot läroverket, finner jag verkligen vara utaf så allvarlig och vägande natur, 

 att de äro förtjänta af den allra största uppmärksamhet, liksom jag äfven tror 

 att de hafva resonans i vida kretsar. 



En ytterligare anledning till att jag anser, att läroverket kan uteslutas 

 är, att så många af de sökande till högskolan, d. v. s. till resp. förberedande 

 skogsskolor i Omberg och Kloten där icke kunna få inträde på grund af det 

 stora antalet. Det är blott en ringa del, cirka 20 % , kan man säga, som, 

 kommer in. Många söka om igen, och somliga hafva sökt så många gånger, 

 att de blifva öfveråriga. Jag vet i detta afseende ett fall, då vederbörande, 

 som på grund af öfverårighet genom att flere gånger ha blifvit refuserad icke 

 vidare kunde komma in vid högre kursen, men då han icke ville släppa 

 skogsbanan, sökte inträde i den lägre kursen. Antagligen blir det så, att da 

 de som refuseras från den högre kursen verkligen hafva håg för yrket, söka 

 de sig in i den lägre kursen, och då blir det i alla fall nästan uteslutande 

 studenter som den besattes med. 



Jag kan icke tänka mig, att det förefinnes något särskildt behof af ytterli- 

 gare en klass af tjänstemän, åtminstone icke hvad statstjänsten beträffar. Jag 

 är öfvertygad om att riksdagen anser, att vi äro tillräckligt många redan nu. 

 Vi hafva ju redan tre grader: öfverjägmästare, jägmästare och kronojägare. Att 

 få ytterligare en klass tror jag skulle komma att tynga den redan förut tillräck- 

 ligt långsamma administrationen, åtminstone i vissa ärenden. Jag har för min 

 del icke hört, att någon revirförvaltare eller öfver hufvud taget någon person 

 inom administrationen yttrat, att något behof förefinnes i sagda hänseende. 

 Dessutom blir det en ganska stor kostnad att upprätta ett särskildt 1 

 för tillgodoseendet af ett behof, som egentligen icke förefinnes, åtmins 

 icke i någon utpräglad grad. 



Det må erkännas, att de enskilda skogarna numera börja skota- 



