424 DISKUSSION. 



kunna misstag i afseende å den praktiska medicinen föra till högst farliga 

 resultat för patienten, hvilka resultat äro af helt annan art än den, kampen 

 om själar medför - - för så vidt reservanten ej med uttrycket kamp om sjä- 

 lar åsyftat själens frigörande från kroppen, i hvilket fall jag får komplimen- 

 tera reservanten till den fyndighet, hvarmed han lyckats förena den medicinska 

 och den teologiska fakulteten under samma synvinkel. 



Så fortsätter reservanten: »Vid ett statens skogsläroverk gestaltar sig 

 saken helt annorlunda. Här gäller det icke längre andliga intressen utan 

 rent materiella, ja, mycket materiella intressen. Det gäller helt enkelt att 

 uppfostra unga män att förvalta statens skogar af hundratals millioners värde 

 och göra dessa unga män skickade att ur skogarna draga den största möj- 

 liga inkomsten. Vid en skogsundervisningsanstalt gifves för visso äfven plats 

 för predikande af irrläror och mer eller mindre rena läror, men här kunna 

 irrlärorna komma oberäknelig materiell skada åstad. Staten åtminstone har 

 alls icke råd till extravaganser i den vägen, utan det måste vara statsmak- 

 ternas plikt att se till, att undervisningen vid dess skogshögskola så bedrifves, 

 att en ekonomisk statsskogshushållnings mål och medel klargöras för den 

 ungdom, som där utbildas.» 



Här talas om irrläror och rena läror! Det är en fläkt af medeltid som 

 slår en till mötes i dessa fraser. Domänstyrelsen — en förvaltande myndig- 

 het — skall vaka öfver att skogshögskolans professorer ej predika några kät- 

 terska läror. Detta är i sanning att hafva förtroende för de forskare som 

 skola representera de olika ämnena 1 Hvad är nu den mer eller mindre rena 

 läran, och hvad är irrlära? Hvad är sanning? Jag vill erinra öfverjägmästare 

 Wallmo om Frödings bekanta uttryck: »Hvad som är sanning i Berlin och 

 Jena är bara dåligt skämt i Heidelberg». 



Nej, det blir nog svårt att afgöra hvad som är irrlära. I praktiken 

 ställer det sig naturligtvis så, att professorerna — låt oss exempelvis säga 

 professorn i skogsindelning eller skogsskötsel — på grund af egna forskningar 

 eller på grund af andra in- eller utländska forskande skogsmäns undersök- 

 ningar komma till vissa nya åsikter om skogarnas indelning, omloppstider 

 eller vissa detaljer i skogsskötseln. Dessa nya åsikter stå i strid med domän- 

 styrelsens cirkulär af det och det datum. Det ligger i sakens natur att till- 

 lämpningen i praktiken alltid kommer något efter; de nya teorierna fram- 

 komma först, underkastas pröfning och kritik. Befinnas de då innehålla en 

 relativt högre sanning, än den teori man tidigare utgått från, så baseras prak- 

 tiken på dessa nya teorier. 



Men tänk om nu domänstyrelsen skulle peka på sina cirkulär och säga: 

 har har ni den rena läran, efter den här Augsburgska bekännelsen skall ni 

 predika. Huru går det då med forskningen, med framstegen, med den nya 

 skogshögskolan såsom säte ej blott för undervisning utan ock för skogsveten- 

 skapernas främjande? 



Jag vill tillägga, att jag ingalunda tror, att någon fara hotar från den 

 nuvarande domänstyrelsen. Min erfarenhet från sju års lärartid talar för, att 

 så ej är fallet. Men öfverjägmästare Wallmo eller en person med hans åsik- 

 ter kunde ju få en maktställning därstädes, och då vore fara för handen. 

 Här gäller det för öfrigt en principfråga. Domänstyrelsen må väl ha nog 

 makt, då den ju alltid är den myndighet, som genom cirkulär bestämmer 

 efter hvilka grunder statens skogar skola skötas, men inte bör den väl ut- 



