434 DISKUSSION. 



Hade majoriteten verkligen tagit steget fullt ut och velat upprätta en 

 högskola i tysk mening, skul'e förmodligen en stor del af reservationerna 

 blifvit oskrifven. Men de hafva tagit endast ett hälft steg: de låta äfven 

 den rent praktiska och yrkesmässiga utbildningen vara kvar vid denna hög- 

 skola, på så sätt nämligen, att den som går ut från högskolan skall vara 

 färdig att öfvertaga förvaltningen af ett revir. D. v. s. strängt taget skulle 

 de icke vara helt och hållet färdiga enligt kommitterades mening, utan det 

 fordras verkligen att de skola vara ett år på en expedition. Men icke bör 

 väl en karl under ett helt års tid sitta och skrifva hos en öfverjägmästare, 

 utan åtminstone skall han väl ut i skogen, så att han får praktisk utbildning. 



Därmed äro vi då inne på frågan om styrelsen. Är det så, att de 

 sakkunniga icke förmått lösa sin uppgift att åstadkomma en verklig högskola, 

 då måste de också finna sig i konsekvenserna att styrelsen bör rättas där- 

 efter. Då vill jag ändå fråga hvem som helst: om någon fått ett uppdrag 

 att förvalta skog — såsom förhållandet för närvarande är med domänstyrelsen, 

 hvilken fått detta uppdrag af staten och bär ansvar för skogsskötseln — då 

 måi te det väl vara en billig begäran att denna institution skall få något 

 bestämmande öfver utbildningen af de män, åt hvilka skall anförtros den 

 omedelbara förvaltningen, när förhållandet är såsom här, att domänstyrelsen 

 skall taga emot dessa män färdiga från högskolan och det icke därefter 

 fordras praktisk utbildning och statsexamen, såsom i Preussen. Enligt min 

 mening bör därför den institution, som sköter statens skogar, vara mycket 

 starkt representerad i styrelsen för den undervisningsanstalt, som nu har 

 hand om den yrkesmässiga utbildningen. Icke behöfves domänstyrelsen för 

 vetenskapens skull. Jag tror verkligen icke det är nödvändigt att domän- 

 styrelsen, med den förändring som vårt skogsinstitut nu får, helt och hållet 

 styr anstalten. I öfrigt må erkännas, att i ett ämbetsverk lätt kan inkomma 

 byrakratism, och jag lutar därför mer åt den åsikten, att i styrelsen repre- 

 senteras praktisk erfarenhet och fackkunskap. Chefen för domänstyrelsen, 

 som anses själfskrifven, behöfver dock icke vara fackman, men gif oss där- 

 jämte från skogsstaten verkligen erfarna män! Hvarför icke i styrelsen sätta 

 in ett par öfverjägmästare, t. ex. en från södra och en från norra Sverige? 

 De halva bättre tillfälle än andra att lära känna de unga skogsmännen och 

 brister i deras utbildning. Deras erfarenhet härutinnan bör blifva af värde i 

 högskolans styrelse. 



Så komma vi till frågan om det pedagogiska. Härom står i de sak- 

 kunnigas utlåtande, att en af de största bristerna i skogsinstitutet är saknaden 

 af pedagogisk ledning och erfarenhet. Då väntar man att af en så bestämdt 

 uttalad anmärkning skall följa en motsvarande ändring, när kommitterade 

 själfva skola uppgöra förslag hur styrelsen skall tillsättas. Men resultatet blir, 

 förutom de två själfskrifna: 3 skogsmän eller industriidkare, af hvilka en bör 

 blott äga någon erfarenhet i undervisningsfrågor. Det synes mig vara ett 

 egendomligt tillvägagångssätt. Är hufvudfelet i skogsinstitutets organisation 

 brist på pedagogisk erfarenhet och ledning, sätt då in en ren pedagog, det 

 hade varit konsekvent af majoriteten. Deras förslag förefaller mig i det hela 

 ganska dunkelt i afseende å styrelsen. Klarare och bättre är då reservan- 

 ternas förslag, ty de veta åtminstone hvad de vilja. 



Nu sägs det, att Kungl. Maj:t skall man väl ha förtroende för. Men 

 det kan man säga om allt. Månne icke Kungl. Maj: t skulle snarare vara 



