SK0OSUNDERVISN1NGENS ÄNDAMÅLSENLIGA ORDNANlip: 435 



tacksam för närmare anvisning hvar de skola söka styrelsemedlemmar? Al 

 de nu föreslagna generella bestämmelserna blir följden att regeringen eller 

 departementschefen måste göra förfrågningar här och där om lämpliga per 

 söner. Det blir därvid tillfälle till ett spel bakom kulisserna, som icke ar 

 bra. Jag tror att regeringen skall betacka sig för att få alltior vid fullmakt, 



De sakkunniga hafva sagt, att det är på tiden, att de enskilda skogs- 

 ägarna få göra sina önskemål gällande. Ja, garna det! Jag tror visst att 

 det finns sådana önskemål, och äfven de enskilda skola mottaga dessa hög- 

 skoleutbildade elever. Jag tänker icke på själfva skogshushållningen därvidlag, 

 ty den skall ju vara ungefär densamma för staten som för de enskilda. Men 

 där kunna finnas särskilda kraf. En privat skogsägare kan t. ex. med skal 

 fordra fullständigare utbildning i fråga om skogens afverkning och utdrifning, 

 flottning och virkets förädling o. s. v. Låt då gärna de enskilda representeras 

 genom en styrelseledamot, äfven om de skulle hafva andra läror! Sanningen 

 segrar nog i hvarje diskussion, om man är ärlig. 



Nu komma vi till frågan: behöfver staten den lägre kursen eller icke: 

 Oväntadt nog tyckas de sakkunniga i detta afseende särskildt peka på Norr- 

 land, där enligt en alldeles ny sats klimatet skulle i alla tider lägga hinder 

 i vägen för skogsskötseln. Det skulle vara i Norrland, som staten särskildt 

 skulle hafva behof af en sådan lägre kurs. Förut har det nere gånger sagts, 

 att jägmästarna däruppe sakna utbildning och erfarenhet; men nu skulle det 

 duga att använda män med ännu sämre utbildning, endast realskoleexamen 

 och ett års utbildning därefter? Vi veta ju, att vi hvarje år hafva en lång 

 rad sökande utanför skogsinstitutets port, hvilka icke komma in. Staten 

 bör icke nöja sig med mindre än med den bästa utbildningen åt sina repre- 

 sentanter, helst i Norrland, där förhållandena äro vanskligare än annorstädes. 



Rörande förhållandena i administrationen kan jag icke finna att det 

 vore lyckligt om de sakkunnigas förslag ginge igenom. Xu hafva vi först 

 kronojägarna, så dessa lagre-kursare, vidare assistenter och slutligen revir 

 förvaltare. Följden häraf skulle blifva, att man finge ytterligare en tjänstegrad, 

 men därmed ock fara för byråkratism. Revirförvaltaren skulle blifva chef, 

 men öfvervägande papperschef, och det är just hvad han icke bör vara. 



De sakkunniga säga själfva, att de hafva klart för sig, att hvarje man 

 icke skall förvalta större område, än att han kan tillse och leda skogsvården. 

 Just så: jägmästaren skall vara ute i skogen och icke hafva större revir än 

 han kan sköta det! De sakkunnigas skäl för den lägre kursen tala därför 

 tvärtom emot densamma. Assistenterna däremot biträda vid revirförvaltningen 

 för att vinna vidare utbildning och erfarenhet tills de själfva fa revir, en 

 anordning, som synes mig vara både lämplig och nödvändig och de böra 

 icke ersättas med lägre-kursare. 



Jägmästare von Schönberg: Endast några få ord om den tilltänkta skogslän, 

 verksstyrelsen. Så länge skogsläroverken skola hafva någon omvårdnad om 

 tusentals hektar af statens mark, kan jag icke förstå, att domänstyrelsen icke 

 skulle hafva det afgörande ordet vid skogsläroverksstyrelsens tillsättande. 

 jag läste kommittébetänkandet, tyckte jag mig finna att det skulle åligga pre 

 fessorn i skogsskötsel att öfvervaka förvaltningen af de skogars-m blilvit tor 

 skogsundervisningen anvisade, och där utöfva en tillsyn snarlik öfverjå 

 mästarnas. Jag frågar, när skall en öfverjägmästare, som skall öfvervaka stor: 

 skogar, få tid att sköta sitt lektorat? 



