438 DISKUSSION. 



skogsägaren måste resonnera som så, att han icke har råd att taga andra 

 än de yppersta krafterna i sin tjänst. 



Den lägre kursen skulle ur den synpunkten vara mindre behöflig af det 

 skäl, at* de, som skulle utbildas i den, och som enligt förslaget vore afsedda 

 till mellantjänstemän, kunde ersättas af öfverskogvaktare, uttagna bland de 

 bästa af skogvaktarna, hvarigenom en befordringsmöjlighet blefve beredd för 

 skogsskolans elever. 



Jag kan icke helt sluta mig till hvarken kommitténs eller reservanternas 

 förslag. 



Detta beror därpå att genomförandet af dessa förslag blifva alltför dyra 

 och undergräfva samhörighetskänslan och kamratskapet bland de unga skogs- 

 männen. 



Skogsundervisningen, såsom jag tänker den organiserad, kan ordnas 

 något annorlunda. 



Behåll gärna skogsinstitutet som ett gemensamt skogsläroverk. Behöfva 

 vi sedan för den högre teoretiska utbildningen en skogshögskola såsom en 

 frivillig kurs, så låt oss flika den som en öfverbyggnad till skogsinstitutet. 

 Den som genomgått skogsinstitutet bör \ ara kompetent såväl till enskild som 

 statens tjänst, kursen lika för alla. Det vore en olycka, om man ställde 

 2 linjer för skogsmannautbildningen. 



I korthet sagdt synes mig alltså skogsundervisningen böra ordnas sålunda: 



skogsskolor för skogvaktare och kronojägare, ur hvilkas led den från flere 

 håll påyrkade mellanklassen af skogstjänstemän kan befordras. Att åtskilliga, 

 som genomgått realskola, komma att söka sig hit, finner jag både önskligt 

 och antagligt om befordringsmöjlighet ställas i utsikt; 



skogsinstitutet för utbildande af jägmästare för enskild och offentlig tjänst, 

 , lika kurs för alla, kursen kortare än den af kommittén föreslagna skogshög- 

 skolans 



skogshögskola 11 en frivillig efterkurs för det fåtal, som önskar förvärfva 

 ökad teoretisk utbildning, hufvudsakligen som lärare vid skogsinstitutet eller 

 skogshögskolan eller tjänstemän vid skogsförsöksanstalten. 



Utexaminerade skogseleven E. Hammarstrand. Som jag anser att det kan 

 vara af ett visst intresse för Föreningens medlemmar att få förevarande fråga 

 belyst från ett håll, som hittills icke har blifvit hördt, har jag nu begärt ordet. 

 Jag har nämligen mycket färska erfarenheter från skogsinstitutet, och det är 

 ur denna synpunkt, anser jag, min rättighet att här frambära en kritik af 

 kommitténs förslag. 



Den fråga, som jag då närmast fäst mig vid, är sättet för antagandet 

 af elever, och jag får erkänna, att jag har ganska skarpt reagerat mot kom- 

 mitténs lösning af densamma, emot den förberedande kursen. Jag tänker då 

 först på ledaren. Det kommer att ställas så ofantligt stora fordringar på 

 hans person både i det ena och det andra afseendet, så jag tror att det blir 

 svårt att få en person som är fullt kompetent och som har den psykologiska 

 skarpblick som erfordras för att leda denna kurs och för att bland kanske 

 ett 80-tal elever företaga en rättvis utgallring. 



Vidare synes mig att de, som förklaras fullt olämpliga för banan, i 

 praktiken ej komma att blifva så många. De som sökt sig in hafva alltid 

 en viss föresats att hålla sig uppe i konkurrensen, och äro nog också sällan 

 helt och hållet odugliga; det blir troligen ett mycket litet antal som kasseras. 



