SKOGSUNDERVISNINGENS ÄNDAMÅLSENLIGA ORDNANDE. 



Den allra största delen af eleverna kommer således atl godkännas, och det 

 är bland dessa som urvalet nu skall göras. 30 stycken al den 

 de öfriga komma nästa år gå om igen, ty en skogseleA ger sig nog 

 ett misslyckadt försök. De hafva då noggrann kännedom om de arl 

 som föreläggas dem, liksom om lärarnas personligheter 01 b halva därigenom 

 ett stort försteg framför sina medtäflare. På sa \is skall inan icke komina 

 ifrån den nuvarande olägenheten att samma personel Ii efter är söka in; 

 utan den kvarstår nog, om också i något förandia. I form. 



Dessutom har jag rent ideella skäl emot denna kurs. Jag vill särskildt 

 betona hvilka faror för kamratskapet det är att hafva din förberedande un- 

 dervisningen på detta sätt ordnad. Här har ordspråket »den enes död, den 

 andres bröd» blifvit satt i system på ett sätt som icke kan tilltala n 

 Att under sådana förhållanden mer eller mindre förkastliga medel komma att 

 begagnas, tror jag mig kunna förutsäga. 



Vidare är denna kurs så kort, att det torde blifva nästan omöjligt att 

 därunder få en fullt klar bild af deltagarnas kompetens. Som sammanfatt- 

 ning af mina skäl mot densamma kan jag säga, att det kommer att möl 

 hel del svårigheter att få en lämplig ledare och att kursen kommer att med- 

 föra stora olägenheter för eleverna. 



Men köper man då för detta pris befrielse från en af de största olägen- 

 heterna i det nuvarande systemet, nämligen svårigheten att värdesätta teori 

 och praktik i förhållande till hvarandrar Nej, det gör man icke enligt mitt 

 förmenande. Vid det slutliga antagandet är det betyget från den förbin- 

 dande kursen och mogenhetsbetyget som skola afgöra, om eleven vinner in- 

 träde eller icke för att fortsätta studierna. Då står man där återigen i valet 

 och kvalet: är det teorin eller är det praktiken som i det och det enskilda 

 fallet är af öfvervägande betydelse, och så blir det samma elände igen. 

 Detta är för resten en svårighet, som man aldrig kommer ifrån; den kommer 

 alltid att finnas. Och den är sannerligen icke löst på det nu föres! 

 sättet. 



Slutligen kan man anmärka, att betydelsen af den praktik, som man an 

 måste skaffa sig för att komma in vid skogsinstitutet alldeles har underkänts 

 i kommitténs förslag. Det har dock i allmänhet visat sig vara till stor fördel 

 för eleverna att genomgå den. Om man försökte få den ordnad på ett 

 bättre sätt, t. ex. genom att hafva det praktiska betyget upprättadt efter ett 

 formulär, skulle man på grundvalen af de nuvarande förhållandena kunna 

 bygga upp ett rätt antagligt förslag. Då kunde den unge studenten komma 

 ut i skogarna och arbeta såsom en man i ledet, han kunde blifva afmätare, 

 timmertummare eller dylikt, helst i Norrland. Han kunde med ett ord där- 

 igenom förvärfva sig den skogsvana, som han i framtiden sa väl kommer 

 att behöfva, och som ingen torde påstå att han erhåller under de föreslagna 

 sex månaderna. 



Det tycks som om denna förberedande kurs vore ett led i sträfvandena 

 hos kommittén att göra utbildningen vid högskolan sä teoretisk som mö 

 Sedan tänker man väl säga, att dessa elever komma att blifva sa vetenskap- 

 ligt utbildade, att man för de praktiska arbetena måste hafva den mellan- 

 klass, som här föreslagits. Detta är den tanke som mer eller mindre omed- 

 vetet ligger under förslaget. Må sa vara att den ligger djupt, men otvivel- 

 aktigt har den funnits där. 



