440 DISKUSSION. 



Jag kommer nu till skogsläroverket. Med afseende å dess organisation 

 instämmer jag i öfverjägmästare Wallmos klara och sakliga reservation där- 

 emot. Det är underligt att höra huru skarpt meningarna kunna vara delade 

 i detta fall. Jag vill nu anföra några af de skäl, som jag funnit tala där- 

 emot. Det är då först att märka, att kompetensvillkoren för att blifva an- 

 tagen vid skogsläroverket är aflagd realskoleexamen, sedan 2 års praktisk 

 verksamhet och därefter ytterligare ett års utbildning. Tro herrarna, att per- 

 soner som stå på realskolans bildningsnivå och därefter förvärfvat sig tre års 

 utbildning, låta sig jämställas med underofficerare. Det göra de helt visst 

 icke. I många fall finnes i den öfriga statsförvaltningen, t. ex. i järnväg och 

 post, ungefär motsvarande utbildning föreskrifven, men den medför då också 

 befattning i tjänstemans grad. 



Det skulle varit af intresse att ha fått en jämförande utredning om huru 

 lönerna ställa sig för dem som genomgått den högre och den lägre kursen. 

 Hade det då visat sig att de som genomgått lägre kursen få så mycket 

 mindre betaldt än de som genomgått den högre, att det innebär en vinst 

 för skogsägaren att anställa dessa förra i sin tjänst oaktadt deras i flera af- 

 seenden sämre utbildning, då skulle jag medgifvit, att skogsläroverket har 

 skäl för sig såsom utbildningsanstalt för skogsmän åt enskilda, men annars 

 icke. Hade det däremot visat sig att någon så stor skillnad i aflöningsför- 

 hållandena icke förefinnes, då förstår jag ej hvari fördelen däraf skulle ligga 

 så länge man har fullt upp med kompetenta sökande till den högre kursen. 

 Däremot är det ett ologiskt resonemang att säga, såsom det varit fallet här 

 i dag, att därför att det finns tillräckligt med sökande till lägre kursen, så 

 föreligger det ett behof af densamma. 



Det har såsom försvar för skogsläroverket anförts exempel på att per- 

 soner med motsvarande utbildning från de lägre tekniska skolorna kommit 

 sig upp och blifvit mycket framstående, men då skulle man lika väl kunna 

 uppvisa sådana, som utan någon teoretisk skolbildning alls tjänat sig upp och 

 blifvit riktiga ljus. 



Jag har härmed endast velat försöka i få ord framföra mina synpunkter 

 och framlägga mina skäl mot dessa tvänne förslag af kommittén, nämligen 

 den förberedande kursen och det s. k. skogsläroverket. 



Direktör Wahlgren. Det var egentligen min bestämda afsikt att icke be- 

 gära ordet i denna fråga, emedan jag redan offentliggjort ett bestämdt ut- 

 talande i densamma. Af ett par talares anföranden har emellertid framgått, 

 att ett uttryck i min reservation blilfvit missuppfattade Detta uttryck var 

 »ett skogligt samvete». Med uttrycket > skogligt samvete» har jag velat be- 

 teckna känslan af att skogen är en lefvande organism, värd vår kärleksfulla 

 omvårdnad, utan hvilken dess tillvaro blir hotad. Fattar man detta uttryck 

 så, som åtminstone min afsikt var, kan det icke blifva tal om att jag mot 

 någon framkastat beskyllningar, som kunna gå på heder och ära. 



Forslmästare Liljestråle. Det har sagts af högt förtjänta män här, att den 

 lägre kursen äfven i framtiden blir nödvändig att hafva. Detta påstående 

 har gjorts äfven af personer, som äro anställda i statstjänst, och de sakkun- 

 nigas majoritet har också ansett detsamma. För min del håller jag emeller- 

 tid före att kommittén icke lyckligt löst frågan om anordnandet af det lägre 

 läroverket. Den praktiska utbildningen synes mig nämligen där blifva för 

 litet tillgodosedd. Det är ju mycket viktiga arbeten som de personer, hvilka 



