458 



NILS SYLVEN. 



där i den svenska litteraturen, särskildt inom den skogsbotaniska. Så 

 finnes exempelvis i »Skogsvännen» för år 1904, sid 38 — 41, en upp- 

 sats: »Ormgranen (Picea excelsa f. virgata)», af Th. Ö., hvari ormgra- 

 nen säges vara »minst sällsynt i norra Helsingland, hvarest man stun- 

 dom under skogsvandringar på en dag kan anträffa ett par stycken så- 

 dana träd». I »Årskrift från föreningen för skogsvård i Norrland» 

 för år 1905, sid. 67 — 70, återfinnes en annan uppsats »om ormgranen» 

 af G. H — n; en i närheten af Örnsköldsvik funnen ormgran omtalas här 

 närmare. I denna tidskrifts maj — juni-häfte för innevarande år (allmänna 

 uppl., sid. 333), omnämner äfven Adolf Tamm en »vacker ormgran» 

 från Karlstorps socken i Jönköpings län. 



3. t. 



lo Ve X>» 



' t 1 



Fig. 1. Kartskiss, utvisande ormgransförekomsten vid Tjos, Bräckorna, 

 i Hassle socken. 



Antalet kända svenska ormgranslokaler kan jag här öka med ännu 

 en, Tjos, Bräckorna, i Hassle socken i norra Västergötland. Då in- 

 spektören O. Olsson å Tjos påträffat en ormgran vid Bräckorna, be- 

 sökte jag i mars månad 1907 i sällskap med min bror, jägmästare H. 

 Sylvén, den anförda fyndlokalen. Vi påträffade härvid förutom den 

 förut funna ormgranen ytterligare fem mer eller mindre typiska orm- 

 gransexemplar. Alla 6 exemplaren växte å en mot VNV ganska starkt 

 sluttande, stenig moränås. 



Denna var klädd med barrblandskog af riklig gran samt enstaka eller i spridda grup- 

 per växande tallar; enar förekommo strödda samt särskildt I norra sidan enstaka insprängda 

 björkar eller snår af ungbjörkar. Undervegetationen utgjordes af rikligt uppträdande ris: 

 lingon (Vaccinium vitis idcsa) och blåbär (Myrtillus nigrd) samt ljung (Calluna vulgaris), 

 strödda gräs : fårsvingel {Festuca ovina), kruståtel (Deschampsia Jlexuosa), rödhven (Agrostis 



