MATERIAL FÖR STUDIE! AF SKOGSTRÄDENS RASER. 



vulgarts), lumlgröe (Poa nemoralis) och vi ula pilosa) sam* mer eller minci 



staka eller tunnsådda örter: kattfot ( bttennar, ;,„,„. 



smultron {Fragana vesca), örnbräken {Plcris aquilina), ten ött ( vpodium vulgäre) m. fl. 



Själfva markbetäckningen bildades i regel al di v: a kog irn ./•. 



tinam och proliferiu/i. 



Såsom närstående kartskiss, fig. i, angifver, stodo de funna orm 

 granarna närmade hvarandra 2 och 2. Det längsta afståndet tvenne 

 individ emellan uppgick till c:a 53 in.; afstånden från den längst ned 

 å backsluttningen stående ormgranen, n:r 6 ä kartskissen, till de öfriga, 

 kartskissens n:r 1 — 5, voro respektive 50, 52, 53, 52 och o. meter 



För vårt land föreligger ej förut i litteraturen någon närmare upp 

 gift om flera ormgranars uppträdande på samma lokal. Vid Ringa- 

 rums kyrka i Östergötland skall dock, såsom jag ofvan citerat efter 

 Th. M. Fries, invid äldre ormgranar yngre sådana hafva anträffats. 

 Såsom jag redan nämnt, anför Fries detta som bevis på, »att slok- 

 granar kunna fortplantas genom frö». De sex hvarandra närstående 

 Hassle-ormgranarna torde väl också närmast böra anses hafva haft en 

 äldre, närstående, kottebärande ormgran att tacka för sin uppkomst. 

 Någon dylik förefinnes emellertid ej nu på platsen. Då den äldre sko- 

 gen för några år sedan afverkades, kan man nu näppeligen vänta sig 

 förhållandet annorlunda. Det uppgifves, att vid skogens afverkning en 

 egendomlig gran med långa och fina grenar (sannolikt en ormgran) blif- 

 vit fälld. 1 



Äfven ä flertalet utom Sverige kända ormgranslokaler uppträder 

 vanligen ormgranen i enstaka individ. De enda uppgifter, jag funnit i 

 litteraturen om flera ormgranars uppträdande tillsammans, återfinnas hos 

 Karl Koch i hans »Vorlesungen iiber Dendrologie», Stuttgart 1875, 

 sid. 367. Koch omtalar här, hurusom i en dalgång ofvanför Toblach 

 i Pusterthal i Tyrolen inemot 400 ormgranar blifvit påträffade. »A en 

 höjd af 40 — 50 fot erbjödo träden en egendomlig anblick och detta 

 så mycket mera, som hvart exemplar dessutom var af olika utseende. 

 De flesta liknade till sin nedre del, de två nedre tredjedelarna af stam- 

 men, en vanlig gran; den öfre såsom ormgran utbildade tredjedelen 

 stod sålunda i starkaste kontrast till den undre delen af stammen.» 

 Koch tillägger, att flera ställen senare upptäckts, där ormgran före- 

 kommer i betydligt större antal och i betydligt större exemplar. »I 

 trakten af Buchenstein växer ormgranen i de där förefintliga bestånden 

 lika allmän som den vanliga granen.» 



1 Sedan detta skrifvits, har ett i sitt slag sannolikt enastående vackert ormgrans be- 

 stånd i Orsa socken i Dalarna ingående undersökts .it .1 r II. Hesselman. En närmare 

 redogörelse härför kommer snart att at honom lämnas i anstaltens meddelanden. 



