MATERIAL FÖR STUDIE! Al SKOG PRÄDENS RASER. ,(,,, 



af stammen.» I dessa af Koch omtalade granar ha vi kanske den 

 närmaste motsvarigheten till den upptill ormgranslika Forserums-granen. 



Det slag af dichotypi, som föreligger i .len ofvan beskrifna Forserums-graneo, 

 knoppvariation, ett slag af vegetativ mutation i vidsträckt mening.' I allmänhet ställ, 

 mutationernas uppkomst i förbindelse med befruktningen. Men vid sidan af de i samband 

 med befruktningen uppkomna mutationerna stå alltid de rena knoppvariationerna eller de 

 vegetativa mutationerna. Beträffande de i förbindelse med befruktningen uppkomna 

 tionerna, synes sammanhanget mellan den artbildande variabiliteten och befruktning! i 

 lunda nöjaktigt utredt. När själfva muterandet försiggår är nämligen ovisst. Allt talar 

 för, att hon- och hancellerna redan hafva muterat, innan de förenas vid befruktningen SI 

 mycket torde vara säkert, att de i förbindelse med befruktningen uppkomna mutationerna 

 kunna vara en följd af redan i han- och honcellerna för handen varande omgestaltningar, 

 hvartill ursprunget kan sökas så långt tillbaka som före könscellernas, kanske till och med 

 före blommans anläggning. De i samband med befruktningen uppkomna mutationerna 

 kunna betraktas som ett specialfall af vegetativ mutation. Af knoppvariation eller såsom 

 sådan framträdande vegetativ mutation kunna 3 slag urskiljas. Först märkes den knopp- 

 variation eller vegetativa mutation, som stundom framträder hos hybrider, en vegetativ 

 klyfning hos hybriden (jmf. H. de Vries, citeradt arbete, sid. 674). Såsom ett typiskt 

 exempel härpå nämner de Vries en hybrid mellan den vanliga blåblommiga strandären- 

 prisen {Veronka longifolia) och dess hvitblommiga varietet (V. longifolia alba). Hybri- 

 den har blå blommor; då och då utvecklas emellertid enstaka skott med hvita blommor, 

 under det att de öfriga skotten samtidigt utveckla typiska, blå. Förutom dylik knoppva- 

 riation förekommer hos den nämnda hybriden stundom äfven sektorial klyfning, som visar 

 sig däri, att en blomklase på ena sidan får blå, på den andra hvita blommor. Det mest 

 bekanta exemplet på vegetativ klyfning hos en hybrid torde dock vara det med om hvar- 

 andra strödda gula och rödaktiga blomklasar försedda guldregnet, Cytisus Adami (hybrid 

 mellan de båda L;i'/«/«-arterna laburnum och purpurcus). 



Såsom ett andra slag af knoppvariation eller såsom sådan framträdande vegetativ mu- 

 tation märkes vegetativ atavism (bakslag till moderarten) hos de s. k. »mellanrasernai 

 (de Vries' »Mittelrassen»). Med »mellanraser» förstås enligt de Vries 1 -' starkt vari 

 former, hos hvilka en växelverkan råder mellan tvenne antagonistiska, i allt väsentligt lik- 

 starka egenskaper, den ena, den normala eller artegenskapen, ett arf från moderarten 

 andra, rasegenskapen, en från moderarten afvikande egenskap. Såsom exempel på en mel 

 lanras anför de Vries 3 den med 5 (4 — 7) småblad (5 [4 — 7]-väpplingar) mer eller mindre 

 rikligt försedda formen af vanlig rödklöfver, Trifolium pratense quinquefoHum. Fri 

 vildväxande exemplar af formen ifråga utsåddes af de Vries, och genom att utvälja och 

 vidare förröka de i kultur uppkomna exemplaren med 4 — 7 småblad lyckades han fa fram 

 en konstant, på 4 — 7-väpplingar ovanligt rik ras. Till följd af de å de olika exemplaren 

 alltjämt i större eller mindre antal uppträdande 3-taliga bladen var dock denna ras alt be- 

 trakta allenast såsom en mellanras. Anmärkningsvärd! är, hurusom arfvet frän den ur- 

 sprungliga moderarten (hos den nämnda klöfverrasen de 3 tåliga bladen) synes framträda 

 starkare eller svagare allt efter rådande lifsbetingelser. 1 allmänhet lata gynnsamma yttre 

 förhållanden raskaraktären v hos klöfverrasen de 4 7-taliga bladen framträda starkare, 

 ogynnsamma förhållanden åter gynna artkaraktären (hos klöfverrasen den typiska 3 tålig- 

 heten). 



1 Se H. de Vries, »Die Mutationstheorie», Bd. 2. Leipzig 1903. sid. 070 och 

 följande. 



- Citeradt arbete, band I, sid. 427 — 2S. 



s Citeradt arbete, band I, sid. 435 och följande. 



